ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

14 липня 2026 року 	м.Суми	

Справа №592/1607/25 
Номер провадження 22-ц/816/383/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Петен Я. Л. , Черних О. М. 
сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок»,
відповідачка – ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 квітня 2025 року, ухваленого в м. Суми в складі судді Алфьорова А.М.,

в с т а н о в и в:

01 лютого 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (далі – ТОВ «Кошельок») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3082804666-459929 від 11 вересня 2021 року в сумі 37541,67 грн, з яких: 7000 грн – борг по кредиту, 16747,50 грн – борг за відсотками за користування кредитом, 11631,53 грн – інфляційні збитки та 2162,65 грн – 3% річних за період з 03 січня 2022 року по 15 січня 2025 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 вересня 2021 року з відповідачкою укладений електронний кредитний договір № 3082804666-459929, за умовами якого позичальниця отримала 7000 грн кредиту строком на 25 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом. Умови договору щодо строків повернення боргу та сплати процентів відповідачка порушила і станом на 15 січня 2025 року утворилась заборгованість по тілу кредиту – 7000 грн та 16747,50 грн – борг за відсотками за користування кредитом. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України позивач нарахував на суму боргу 11631,53 грн інфляційні збитки та 2162,65 грн 3% річних за період з 03 січня 2022 року по 15 січня 2025 року. Оскільки борг відповідачка не повертає, просить позов задовольнити та стягнути 37541,67 грн.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 квітня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за кредитним договором № 3082804666-459929 від 11 вересня 2021 року у сумі 37541,67 грн, з яких 7000 грн – борг по кредиту, 16747,50 грн – борг за відсотками за користування позикою, 11631,53 грн – інфляційні збитки за період з 03 січня 2022 року по 15 січня 2025 року, 2162,65 грн – 3% річних за період з 03 січня 2022 року по 15 січня 2025 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» судовий збір у сумі 2422,40 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Вважає недоведеним, що додана до позову паперова копія договору підписана електронним підписом відповідачки. Звертає увагу на заборону нарахування з 24 лютого 2022 року інфляційних втрат та 3% річних. Також вказує на відсутність на електронній сторінці позивача редакції договору позики станом на час виникнення спірних правовідносин.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 вересня 2021 року між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 укладений електронний кредитний договір шляхом підписання одноразовим ідентифікатором на інтернет-сторінці позивача Паспорта споживчого кредиту, договору № 3082804666-459929 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, додатку № 1 до договору № 3082804666-459929 (графік розрахунків) (а.с. 9-16).
За умовами договору позичальниця отримала 7000 грн кредиту шляхом перерахування на картку № НОМЕР_1 в АТ «ТАСКОМБАНК» (а.с. 19, 20) на споживчі потреби строком на 25 днів зі сплатою 1,65% за кожен день користування коштами та можливістю продовження строку кредитування на 90 днів зі сплатою 2,2% за кожен день користування кредитом.
Згідно з розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за договором № 3082804666-459929 станом на 15 січня 2025 року становить 23747,50 грн та складається з боргу по тілу кредиту – 7000 грн та боргу по процентам за користування кредитом –16747,50 грн (а.с. 17).
Крім того, за період з 03 січня 2022 року по 15 січня 2025 року позивачем здійснено нарахування на суму кредитного боргу 11631,53 грн інфляційних втрат та 2162,65 грн 3 % річних (а.с. 18).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції мотивів задоволення позову не навів, обмежившись викладенням загальних норм права, якими врегульовані зобов`язальні правовідносини за кредитним договором. Водночас, суд повністю задовольнив вимоги товариства.
В частині вирішених позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості, яка виникла по тілу кредиту та процентами за користування кредитними коштами колегія суддів погоджується з рішенням суду.
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, ч. 2 ст. 633 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
У спірних правовідносинах позивач запропонував відповідачці скористатися банківськими послугами шляхом приєднання до запропонованих умов отримання і використання кредитних коштів. Погодження відповідачкою запропонованих позивачем умов відбулось в електронній формі з використанням сайту позивача з дотриманням наступної послідовності дій: самостійне заповнення заявки на отримання кредиту, відповіді на дзвінок представника позивача для ідентифікації, надання в електронному вигляді копій паспорта та РНОКПП або верифікація через BankID, отримання рішення кредитора про можливість кредитування з одночасним отримання доступу до особистого кабінету на сайті позивача, отримання гіперпосилання в особистому кабінеті для ознайомлення з офертою, самостійне внесення в особистому кабінеті номеру банківської картки для зарахування кредитних коштів, отримання на мобільний номер телефону одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору, підписання договору, отримання на електронну пошту копій всіх підписаних відповідачкою документів по кредитній угоді, отримання коштів на банківську картку.
У вказаний вище спосіб відповідачкою з використанням одноразового ідентифікатора 11 вересня 2021 року були підписані всі складові кредитної угоди: Паспорт споживчого кредиту, договір № 3082804666-459929 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, додаток № 1 до договору № 3082804666-459929 (графік розрахунків).
Вказані дії відповідачка вчинила шляхом використання її номеру мобільного телефону, самостійно вказаному нею у заявці на сайті позивача. Дії відповідачки є послідовними і супроводжувались ознайомленням позичальницею із запропонованими товариством умовами кредитування з наступною згодою із запропонованою офертою шляхом прийняття на фінансовий номер мобільного телефону смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором та його наступним введенням у відповідній електронній формі на сайті позивача.
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За вказаних вище норм права та встановлених у справі обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що між сторонами спору 11 вересня 2021 року був укладений електронний кредитний договір.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Підписані відповідачкою в електронній формі всі складові кредитного договору містять всі істотні умови укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема строк кредитування, цілі кредитування, форма надання кредиту, процентна ставка (реальна, пільгова, базова, фіксована), орієнтовна загальна вартість кредиту з різними умовами погашення боргу, права та обов`язки позичальниці, відповідальність та інші умови.
За вказаних вище обставин доводи апеляційної скарги про те, що відповідачкою не підписувався кредитний договір, а додана до позову паперова копія договору не містить електронного підпису відповідачки правового значення не мають, оскільки такий підпис відбувся в електронній формі шляхом введення ОСОБА_1 прийнятого від товариства в смс-повідомленні одноразового ідентифікатора у відповідну електронну форму на сайті позивача. Цієї обставини відповідачка не спростувала.
З огляду на викладене вище, підписавши в електронній формі всі складові кредитної угоди, відповідачка таким чином добровільно погодилась на запропоновані позивачем умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання повернути використані кредитні кошти та сплатити проценти за їх використання.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Аналізуючи зміст кредитного договору від 11 вересня 2021 року № 3082804666-459929 та його складових, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що 23747,50 грн заборгованості були нараховано правомірно, згідно з умовами договору, підписаного відповідачкою в електронній формі.
Утворення боргу підтверджується розрахунком заборгованості по договору станом на 15 січня 2025 року, а правові підстави для стягнення боргу позивачем доведені відповідними письмовими доказами, які по своїй суті є паперовими копіями складових кредитного договору, з якими відповідачка ознайомилась та погодилась з їх змістом в електронній формі.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що отриманню доступу до кредитних коштів передує ознайомлення і погодження позичальницею в електронній формі відповідних умов кредитної угоди. Тобто скористатись кредитними коштами попередньо не погодившись з розміром процентної ставки та іншими умовами використання кредиту фактично не є можливим.
Відтак, апеляційний суд не має сумнівів у існуванні заборгованості, а тому погоджується з висновком місцевого суду в частині стягнення 7000 грн боргу по тілу кредиту, 2887,50 грн боргу по процентам за 25 днів за ставкою 1,65% за період з 11 вересня 2021 року по 05 жовтня 2021 року, 13860 грн боргу по процентам за 90 днів за ставкою 2,2% за період з 06 жовтня 2021 року по 03 січня 2022 року, а всього боргу у сумі 23747,50 грн.
Ураховуючи викладені вище обставини, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, рішення суду про стягнення 23747,50 грн не може бути змінене чи скасоване.
Проте, апеляційний суд не погоджується з рішенням місцевого суду в частині стягнення 11631,53 грн інфляційних втрат та 2162,65 грн 3% річних.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23) зауважила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
У п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором кредиту або позики позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки, штрафу чи пені за такий період прострочення.
Закон № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», що вніс зміни до норм ЦК України, виключив можливість нарахування сум за ст. 625 ЦК України з 24 лютого 2022 року для кредитних і позикових відносин.
Отже, позовні вимоги про стягнення 11631,53 грн інфляційних втрат та 2162,65 грн 3% річних за період з 03 січня 2022 року по 15 січня 2025 року підлягають частковому задоволенню.
Період розрахунку сум, передбачених ст. 625 ЦК України, обмежується початком дії мораторію, а тому за період з 03 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року на суму боргу 23747,50 грн інфляційні втрати становитимуть 693,62 грн, а 3% річних – 101,50 грн, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.
Отже, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду судового рішення позов задовольняється частково (на 65%), за рахунок відповідачки позивачу підлягає компенсації 1574,56 грн (65% від 2422,40 грн) судового збору за подання позову, а відповідачці за рахунок позивача підлягає компенсації 1589,70 грн (35% від 4542 грн) за подання апеляційної скарги, тому на підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній судовий збір, а позивача слід зобов`язати сплатити відповідачці 15,14 грн (1589,70 грн - 1574,56 грн) різниці судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 квітня 2025 року в частині вирішених позовних вимог про стягнення інфляційних збитків, 3% річних та в частині розподілу судових витрат частково скасувати.
Абзац перший, другий та третій резолютивної частини рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 квітня 2025 року викласти в наступній редакції:
«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (ЄДРПОУ 40842831) 24542 грн 62 коп. заборгованості за кредитним договором № 3082804666-459929 від 11 вересня 2021 року, яка складається з 7000 грн боргу по тілу кредиту, 16747 грн 50 коп. боргу по процентам за користування кредитом, а також нарахованих за період з 03 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року 693 грн 62 коп. інфляційних втрат та 101 грн 50 коп. 3% річних.
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.»
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (ЄДРПОУ 40842831) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 15 грн 14 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: Я. Л. Петен 

О. М. Черних