П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/8186/25	

Головуючий І інстанції: Іванов Е.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 21.08.2025р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
20.03.2025р. ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача і скасувати відмову від 14.03.2025р. №1500-0308-8/61773; 
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 15.01.2025р. №1, видану Фірмою «Промсервіс ЛТД» у формі ТОВ, починаючи з дня виникнення права - 11.12.2024 р. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона, при поданні зави про призначення пенсії, надала довідку про заробітну плату №1 від 15.01.2025р., видану Фірмою «Промсервіс ЛТД» у формі ТОВ, за період 1995-2000р.р. Однак, при призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Одеській області зазначена довідка протиправно та безпідставно не була врахована при розрахунку пенсії, що призвело до зменшення її розміру. 
Відповідач, у свою чергу, надав до суду першої інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправною і скасовано відмову ГУ ПФУ в Одеській області в перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 14.03.2025р. №1500-0308-8/61773. Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 стосовно врахування до її заробітної плати відомості за період роботи 1995-2000р.р. у Фірмі «Промсервіс ЛТД» у формі ТОВ за довідкою №14 від 06.03.2006р. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 484,48 грн. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Одеській області 18.09.2025р. подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що судом при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просило скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2025р. і прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Одеській області та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
24.08.2025р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечувала щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просила оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
02.10.2025р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом 2-ї інстанції можуть бути розглянуті в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.
Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком з 11.12.2024р. відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При зверненні до пенсійного органу за призначенням пенсії ОСОБА_1 було подано довідку про заробітну плату №1 від 15.01.2025р., яка складена Фірмою «Промсервіс ЛТД» у формі ТОВ за період 1995-2000р.р. 
10.03.2025р. представник позивача звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із адвокатським запитом, в якому, зокрема, просила повідомити про те, чи було розраховано розмір пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період з 1995 по 2000р.р., та, у разі неврахування вказаної довідки, здійснити відповідний перерахунок пенсії позивача.
Проте, ГУ ПФУ в Одеській області дані зазначені у довідці не врахувало через припинення підприємства з 19.10.2006р. (за рішенням суду) і відсутності факту передачі документів підприємства на зберігання до Департаменту архівної справи та діловодства ОМР, про що повідомив адвоката листом №1500-0308-8/61773 від 14.03.2025р. 
Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. 
Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог, визнавши, при цьому, відмову ГУ ПФУ в Одеській області в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , викладену у листі від 14.03.2025р. №1500-0308-8/61773, протиправною. 
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.
За змістом ч.1 ст.92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовуються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.
Частиною 1 ст.9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За визначенням, наведеним у ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч.4 цієї статті, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим же Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Як визначено ч.1 ст.40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000р. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000р.становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000р. незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000р. враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000р. - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
За правилами п.2 ч.1 ст.41 цього ж Закону, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Питання ж подання та оформлення документів для призначення пенсій, яке висвітлювалося відповідачем в апеляційній скарзі, врегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV» (затв. постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. №22-1)
Позиція Верховного Суду стосовно застосування зазначеного Положення сформована, зокрема, у постановах від 13.02.2018р., 20.02.2018р., 27.03.2018р., 07.09.2018р. 19.09.2018р. та 20.09.2018р. (справи №766/6029/17, №296/3579/17, №560/1073/17, №640/12426/17, №562/3048/16-а, №803/1569/16, №806/215/17, №806/2479/16 та №320/8057/16-а(2а/320/300/16) відповідно).
Відповідно до п.1.1 Порядку, заява про призначення, перерахунок, поновлення, продовження пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (згідно бланків, доданих до Порядку), тощо подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України або через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до «Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України» (затв. постановою правління ПФУ від 30.07.2015р. №13-1).
За змістом п.п.1.8 та 1.9 Порядку №22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням із одного виду пенсії на інший, поновленням, продовженням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, припиненням виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Особам, які одержують пенсію, призначену за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням п.1.8 цього розділу.
Окрім того, варто зазначити, що постановою Правління ПФУ «Деякі питання впровадження електронних пенсійних справ на базі централізованих інформаційних технологій» від 14.12.2015р. №25-1 встановлено, що Порядок №22-1 застосовується з урахуванням того, що: із заявами про призначення пенсії до управлінь Пенсійного фонду України у Вінницькій, Донецькій, Київській та Херсонській областях, починаючи з 01.01.2016р.; в Запорізькій, Кіровоградській, Миколаївській, Черкаській, Чернівецькій, Хмельницькій областях і в м.Києві - з 01.06.2016р.; у Дніпропетровській, Закарпатській, Івано-Франківській, Луганській, Львівській, Полтавській, Тернопільській та Харківській областях - з 01.07.2016р.; у Волинській, Житомирській, Одеській, Рівненській, Сумській та Чернігівській областях - з 01.08.2016р., можуть звертатися особи, які проживають (зареєстровані) в цих адміністративно-територіальних одиницях, незалежно від території обслуговування таких органів; заява та інші подані документи скануються зазначеними органами із використанням технічних засобів, засвідчуються кваліфікованим електронним підписом та зберігаються в електронній пенсійній справі як копії документів, на підставі яких призначено пенсію.
Таким чином, законодавець визначив альтернативні способи подачі заяв до органів з питань призначення пенсій.
Як передбачено у п.2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або ж припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.
Згідно з п.2.23 Порядку №22-1, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
З аналізу наведених положень законодавства слідує, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період до 01.07.2000р. є не лише наявність відповідної довідки про заробітну плату (дохід), але й підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.
Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.03.2018р. у справі №527/1655/17.
Як уже встановлено судами обох інстанцій, ОСОБА_1 вважає неправомірним неврахування відповідачем довідки Фірми «Промсервіс ЛТД» у вигляді ТОВ від 15.01.2025р. №1.
Зі змісту ж даної довідки вбачається, що вона видана 15.01.2025р. від імені Фірми «Промсервіс ЛТД» у формі ТОВ та підписана її керівником Франчуком С.В., при цьому зазначено, що довідка складена на підставі розрахунково-платіжних відомостей з нарахування заробітної плати за 1995р., 1996р., 1997р., 1998р., 1999р. та 2000р., які знаходяться за адресою м.Одеса, Миколаївська дорога, 142.
Разом із тим, як підтверджується відповіддю (№1546708 від 07.07.2025р.) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зазначене вище підприємство припинено у 2006р. у зв`язку з визнанням його банкрутом. За наведених обставин, сам по собі факт видачі у 2025р. довідки від імені юридичної особи, яка припинила свою діяльність майже 20 років тому, об`єктивно викликає сумніви щодо належності її походження та повноважень особи, яка її підписала.
Крім того, наведені у довідці від 15.01.2025р. №1 відомості про місце зберігання первинних документів не підтверджені жодними належними доказами, а матеріали даної справи не містять відомостей про передачу документів ліквідованого підприємства на архівне зберігання чи іншому правонаступнику, який був би уповноважений видавати відповідні довідки.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у ГУ ПФУ в Одеській області були об`єктивні та достатні підстави для сумнівів стосовно достовірності довідки від 15.01.2025р. №1, а відтак і щодо можливості врахування зазначених у ній відомостей без підтвердження первинними документами. При цьому, такі сумніви ґрунтувалися не лише на припущеннях пенсійного органу, а на встановлених фактичних обставинах справи і вимогах чинного законодавства щодо підтвердження заробітної плати за періоди роботи до 01.07.2000р.
Неможливість проведення пенсійним органом перевірки первинних документів та відсутність доступу до таких документів не пов`язано з волею позивача, однак така обставина не означає, що відповідач має беззаперечно враховувати при призначенні пенсії довідку про заробітну плату, яка не підтверджена первинними документами, як це передбачено законом.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.06.2019р. у справі №752/21038/16-а.
Що ж стосується посилання позивача на довідку від 06.03.2006р., то колегія суддів, як і суд 1-ї інстанції, відхиляє такі, так як зазначена довідка не є предметом позову, та позивач не просить суд зобов`язати відповідача врахувати її.
При цьому, судова колегія не приймає як доказ копії платіжних відомостей підприємства, так як вони не містять відміток про вірність їх оригіналу і засвідчення їх вірності підписом та печаткою посадової особи підприємства, в якому вони перебували на зберіганні на момент виготовлення копій. Матеріали справи, у свою чергу, не містять жодних відомостей про те, що оригінали цих документів передавались посадовими особами ТОВ позивачу, і остання про це в позові не зазначає.
Як наслідок, у зв`язку з відсутністю відомостей про місцезнаходження первинних документів відповідач не мав змоги провести перевірку довідки від 15.01.2025р. №1 про заробітну плату за 1995-2000р.р.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивач наголошувала на тому, що разом з заявою про призначення пенсії нею була подана також довідка Фірми «Промсервіс ЛТД» у формі ТОВ від 06.03.2006р. №14 про заробітну плату для обчислення пенсії, яку працівниками відповідача було повернуто у зв`язку з її нібито невідповідністю встановленій формі. При цьому, відповідачем не спростовано зазначених обставин та не надано доказів того, що вказаний документ був належним чином розглянутий або що позивачу було повідомлено про необхідність усунення будь-яких недоліків у порядку, визначеному законодавством.
У цьому контексті, слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог п.4.1 Порядку №22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Згідно з п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст та належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи і про інші періоди діяльності до 01.01.2004р., що можуть бути зараховані до страхового стажу; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з п.2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів (п.4.3 Порядку №22-1).
За змістом п.4.7 Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або ж направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
Подібні норми містяться у Законі України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022р. №2073-IX. 
Статтею 36 Закону №2073-IX передбачено, що адміністративне провадження у відповідності до цього Закону розпочинається, зокрема, за заявою особи щодо забезпечення реалізації її права, свободи чи законного інтересу або виконання нею визначеного законом обов`язку, у тому числі щодо отримання адміністративної послуги.
За ч.1 ст.40 цього Закону, заява повинна містити: найменування адміністративного органу, до якого вона подається; відомості, достатні для встановлення особи заявника, його контактні дані (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) або найменування особи, адреса місця проживання/перебування, місцезнаходження, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, інші контактні дані). У разі подання заяви представником заявника в ній додатково зазначаються такі самі відомості стосовно представника; зміст вимоги заявника; дату складення заяви.
Законодавством можуть бути встановлені додаткові вимоги до змісту заяви.
Відповідно до ст.ст.42-43 Закону №2073-IX, заява реєструється адміністративним органом в день її надходження. Відмова в реєстрації заяви не допускається. 
Адміністративний орган у день надходження заяви на вимогу заявника або його представника видає (надсилає) йому письмове підтвердження реєстрації його заяви із зазначенням дати та номера реєстрації, крім випадків, якщо справа вирішується в момент подання заяви. 
Реєстрація заяви, поданої в електронній формі, підтверджується автоматично надісланим електронним повідомленням.
У разі якщо заяву подано з порушенням встановлених законодавством вимог, посадова особа адміністративного органу, яка розглядає справу, приймає рішення про залишення заяви без руху. Адміністративний орган надсилає заявнику письмове повідомлення про залишення заяви без руху протягом трьох робочих днів з дня отримання заяви, а в разі особистого звернення із заявою негайно (за можливості) вручає під розписку таке повідомлення особі, яка подала заяву, безпосередньо в адміністративному органі.
У повідомленні про залишення заяви без руху зазначаються виявлені недоліки з посиланням на порушені вимоги законодавства, спосіб та строк усунення недоліків, а також способи, порядок та строки оскарження рішення про залишення заяви без руху.
Адміністративний орган встановлює строк, що є достатнім для усунення заявником виявлених недоліків. За клопотанням заявника адміністративний орган може продовжити строк усунення виявлених недоліків.
Необґрунтоване залишення заяви без руху не допускається.
У разі усунення виявлених недоліків у строк, встановлений адміністративним органом, заява вважається поданою в день її первинного подання. 
При цьому, строк розгляду справи продовжується на строк залишення заяви без руху.
Не допускається повторне залишення без руху заяви, в якій було усунуто виявлені недоліки, зазначені в повідомленні про залишення заяви без руху.
Аналізуючи вказані положення Закону №2073-ІХ, колегія суддів доходить висновку про те, що відмова суб`єкта владних повноважень у вчиненні дій щодо розгляду звернення особи виключно з формальних підстав, без дотримання процедури залишення заяви без руху у разі наявності відповідних підстав, є прямим порушенням цього Закону. Така бездіяльність адміністративного органу суперечить як меті, так і змісту адміністративного провадження, що має забезпечувати ефективну, доступну та справедливу реалізацію прав особи у публічно-правових відносинах.
З урахуванням змісту вищезазначених положень та контексту спірних відносин, колегія суддів доходить висновку, що особа, яка претендує на перерахунок пенсії, наділена правом звернення до органу пенсійного фонду із відповідною заявою разом з доданими документами, скориставшись бланком такої заяви та одним із способів її подання, що визначені Порядком №22-1. Результат розгляду порушеного у зверненні питання щодо призначення пенсії, згідно з положеннями цього Порядку, повинен бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або про відмову в призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження, яке за загальним правилом має бути прийнято не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Таким чином, навіть за наявності обґрунтованих сумнівів щодо можливості врахування довідки від 15.01.2025р. №1 (доказів недійсності або підроблення якої не виявлено) відповідач був зобов`язаний забезпечити повний, всебічний та об`єктивний розгляд усіх поданих позивачем документів, чого матеріали даної справи не підтверджують. Саме недотримання відповідачем встановленої процедури розгляду заяви та ненадання належної оцінки всім документам, поданим позивачем, обґрунтовано стало підставою для висновку суду першої інстанції про протиправність відмови, викладеної у листі від 14.03.2025р. №1500-0308-8/61773, та необхідність повторного розгляду заяви позивача.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача. 
До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційних скарг, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 13.07.2026р.

Головуючий у справі
суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов 

Судді: М.П. Коваль 

В.О. Скрипченко