ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2026 року
м. Київ
справа № 450/2384/23
провадження № 61-14976св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Коротуна В. М., 
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс»,
відповідач - приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Шаравара Оксана Романівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 січня 2025 року, постанову Львівського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року та додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» (далі - ТОВ ФК «Поліс») звернулось до суду з позовом, в якому просило: визнати незаконною бездіяльність приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Шаравари О. Р. у вигляді невидачі постанови про відмову вчиненні нотаріальної дії, а також невидачі дубліката іпотечного договору від 21 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Шараварою О. Р. та зареєстрованого в реєстрі за № 479; зобов`язати приватного нотаріуса Шаравару О Р. видати дублікат іпотечного договору від 21 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Шараварою О. Р. та зареєстрованого в реєстрі за № 479, ТОВ ФК «Поліс».
Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 березня 2007 року АКБ «Мрія», яке в подальшому перейменовано на ВАТ «ВТБ Банк», а потім на ПАТ «ВТБ Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 41/02/07, виконання зобов`язань за яким забезпечено іпотекою нерухомого майна на підставі іпотечного договору від 21 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Шараварою О. Р. та зареєстрованого в реєстрі за № 479.
18 листопада 2015 року та, відповідно, 11 грудня 2015 року між банком та ТОВ «ФК «Поліс» укладено договори про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами, на підставі яких ТОВ «ФК «Поліс» (новий кредитор) набуло право вимоги до боржника ОСОБА_2 за вказаними вище договорами.
У зв`язку з відсутністю оригіналу іпотечного договору від 21 березня 2007 року, оскільки при передачі документів новому кредитору було передано лише копію іпотечного договору (оригінал іпотечного договору вилучено в Банку в межах кримінальної справи постановою Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2010 року), 13 січня 2023 року ТОВ ФК «Поліс» звернулось до приватного нотаріуса Шаравари О. Р. із заявою про видачу дубліката іпотечного договору, до якої було додано всі документи, що підтверджують перехід прав вимоги від Банку до ТОВ ФК «Поліс» за кредитним та іпотечним договорами, однак, листом № 16/01-16 від 30 січня 2023 року приватним нотаріусом відмовлено ТОВ ФК «Поліс» у видачі дубліката іпотечного договору, посилаючись на те, що дублікати нотаріально посвідчених документів видаються за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. 
Позивач вважає, що відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі дубліката іпотечного договору, приватний нотаріус порушила вимоги статті 49 Закону України «Про нотаріат» і не винесла відповідної постанови.
Звертає увагу, що запис про ТОВ ФК «Поліс», як іпотекодержателя за іпотечним договором від 21 березня 2007 року, наявний в Державному реєстрі, тому відмова приватного нотаріуса є незаконною та порушує права позивача.
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 січня 2025 року у задоволенні позову ТОВ ФК «Поліс» відмовлено.
Відмовляючи в позові, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог та передчасність такого звернення, оскільки оспорюваними діями нотаріуса не порушено прав позивача, про які він заявляв.
Додатковим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2025 року стягнуто з ТОВ «ФК «Поліс» на користь приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Шаравари О. Р. понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.
Додаткове рішення мотивоване тим, що витрати у розмірі 15 000,00 грн відповідають умовам договору, витраченим часом адвоката та ці витрати є співмірними зі складністю справи.
Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції
Постановою Львівського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ ФК «Поліс» задоволено частково. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 січня 2025 року залишено без змін.
Додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2025 року змінено, зменшено розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ТОВ ФК «Поліс» на користь приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Шаравари О. Р., до 5 000,00 грн. У решті додаткове рішення суду залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог. 
Що стосується оскарження додаткового рішення, то апеляційний суд виходив із того, що розмір витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем на стадії розгляду справи в суді першої інстанції і описаних в акті приймання-передачі наданих послуг, необґрунтовано завищеним. 
Додатковою постановою Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2025 року стягнуто з ТОВ ФК «Поліс» на користь приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Шаравари О. Р. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500,00 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.
Додаткова постанова апеляційного суду мотивована тим, що витрати у розмірі 1 500,00 грн відповідають умовам договору, витраченим часом адвоката та ці витрати є співмірними зі складністю справи.
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
27 листопада 2025 року ТОВ ФК «Поліс» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 січня 2025 року, постанову Львівського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року та додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2025 року.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 210/2257/19, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15, у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 243/656/17, від 20 листопада 2024 року у справі № 373/2163/21, від 20 серпня 2025 року у справі № 593/315/20, від 15 січня 2025 року у справі № 333/6680/23, від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17, від 07 квітня 2023 року у справі № 910/5172/19, від 17 квітня 2023 року у справі № 758/6113/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу № 450/2384/23 з Пустомитівського районного суду Львівської області.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що 15 березня 2007 року між АКБ «Мрія» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 41/02/07, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 440 000,00 дол. США.
З метою забезпечення виконання позичальником обов`язків за даним договором, між АКБ «Мрія» та ОСОБА_2 21 березня 2007 року був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Шараварою О. Р. за реєстровим № 479.
18 листопада 2015 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Поліс» було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, за реєстровим № 2349.
ТОВ ФК «Поліс» 13 січня 2023 року звернулось до приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Шаравари О. Р. із заявою про видачу дубліката іпотечного договору.
30 січня 2023 року приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Шараварою О. Р. листом № 16/01-16 відмовила ТОВ «ФК «Поліс» у видачі дубліката іпотечного договору, посилаючись на те, що дублікати нотаріально посвідчених документів видаються за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Відмовляючи у вчиненні нотаріальних дій відповідач, як на підставу для такої відмови, послався на положення статей 8, 53 Закону України «Про нотаріат».
2.Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо) ; видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса.
Згідно зі статтею 43 Закону України «Про нотаріат», не допускається вчинення нотаріальної дії уразі відсутності осіб її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси, посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншим документом, що посвідчує особу, передбаченим Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», національним паспортом іноземця або документом, що його замінює, посвідченням особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідченням, виданим за місцем роботи фізичної особи. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси, посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, також перевіряють дійсність документів за Єдиним державним демографічним реєстром, якщо документи були оформлені із застосуванням засобів цього Реєстру.
Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник немає необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників ; 9) в інших випадках, передбачених законом.
Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.
Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.
На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.
Видача дубліката нотаріально посвідченого документа регламентується статтею 53 Закону України «Про нотаріат».
Згідно з вимогами статті 53 Закону, у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія, нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування видається дублікат втраченого або зіпсованого документа.
Дублікати документів, посвідчених або виданих нотаріусом, посадовою особою органу місцевого самоврядування, можуть бути видані за письмовою заявою правонаступників осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія, а дублікат іпотечного договору в тому числі за письмовою заявою іпотекодержателя за іпотечним договором.
Дублікат документа повинен містити весь текст посвідченого або виданого документа, оригінал якого вважається таким, що втратив чинність.
На дублікаті документа робиться відмітка про те, що він має силу оригіналу, і вчиняється посвідчувальний напис. Крім того, про видачу дубліката нотаріус робить відмітку на примірнику документа, який зберігається у справах державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву чи приватного нотаріуса.
Судом встановлено, що ТОВ ФК «Поліс» 13 січня 2023 року, як правонаступник кредитора у кредитних відносинах між АКБ «Мрія» та позичальником ОСОБА_2 , надіслало засобами поштового зв`язку до приватного нотаріуса Пустомитівського (зараз Львівського) районного нотаріального округу Львівської області Шаравари О. Р. заяву, в якій просило видати та надіслати на адресу за місцезнаходженням юридичної особи дублікат іпотечного договору, посвідченого нотаріусом 21 березня 2007 року та зареєстрованого в реєстрі за № 479.
Листом від 30 січня 2023 року за вих. №16/01-16 приватний нотаріус Шаравара О. Р. повідомила, що: «Не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси, посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Нотаріальні дії вчиняються у приміщенні…, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса.».
Отже, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що за змістом вказаного листа, приватний нотаріус не відмовляв позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а роз`яснив порядок вчинення такої, зокрема, що вчинення нотаріальної дії може мати місце лише за присутності осіб її учасників або їх уповноважених представників, у приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) нотаріуса.
Описані вище дії нотаріуса про роз`яснення порядку вчинення нотаріальних дій в повній мірі відповідають вимогам Закону України «Про нотаріат» і не перешкоджають позивачу звернутись до нотаріуса у встановленому Законом порядку за вчиненням нотаріальної дії, про яку він просив у своїй заяві, тому доводи позивача про порушення його прав та незабезпечення ефективного судового захисту є безпідставними.
Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог та передчасність такого звернення, оскільки оспорюваними діями нотаріуса не порушено права позивача, про які він заявляв, як правонаступник ВАТ «ВТБ Банк» та АКБ «Мрія», тому підстав для скасування чи зміни рішення по суті вирішення даного спору немає.
Стосовно розподілу судових витрат на правову допомогу
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що розмір витрат позивача на правничу допомогу підтверджується належними та допустимими доказами.
З урахуванням характеру справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності підготовки процесуальних документів та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції, та 1 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
Аргументи заявника про неврахування висновків Верховного Суду, наведених у касаційній скарзі, є безпідставними, оскільки висновки, зроблені судами у цій справі, не суперечать висновкам Верховного Суду, наведених заявником у касаційній скарзі.
Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
Ураховуючи, що ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 17 грудня 2025 року зупинено виконання постанови Львівського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року та додаткової постанови Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2025 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження закінчено, тому виконання вказаних судових рішень підлягає поновленню.
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.
З огляду на те що Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, розподіл судових витрат понесених заявником відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» залишити без задоволення.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 січня 2025 року, постанову Львівського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року та додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2025 року залишити без змін.
Поновити виконання постанови Львівського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року та додаткової постанови Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2025 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: М. Є. Червинська

І. А. Воробйова

В. М. Коротун