Справа № 338/1502/25 
Провадження № 33/4808/513/26 
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП  
Головуючий у 1 інстанції Куценко О. О. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Геника А.В.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Геника А.В. на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 липня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 665,60 гривень, -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 27 жовтня 2025 року о 09 год 20 хв у с. Раковець Солотвинської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області по вул. Шевченка, 54 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, різкою зміною забарвлення шкірного покриву обличчя та поведінкою, що не відповідала обстановці. На законну вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, а також своїми діями ухилявся від його проведення, зокрема відмовлявся вийти з автомобіля та виконати необхідні для проведення огляду дії, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із постановою суду першої інстанції, захисник адвокат Геник А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Богородчанського районного суду від 22.07.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за я.1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушенні щодо нього на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Вважають оскаржувану постанову такою, що ухвалена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Вказує, що суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку щодо законності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . На думку сторони захисту, зупинка була здійснена без дотримання процедури, визначеної законом, усі подальші вимоги працівника поліції, включаючи вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння, є похідними від неправомірних дій.
Зазначає, що суд першої інстанції розцінив наявність розбіжностей у рапортах поліцейських як неістотні деталі, зокрема, у рапорті поліцейського Бабінського Д. зазначено, що громадянин повідомив виключно про можливе перебування водія у стані сп`яніння. Натомість поліцейський Мельничук В.П. у своєму рапорті вказав, що ОСОБА_2 повідомив йому про «ознаки ДТП» та стан сп`яніння. Вважає, що наявність непідтверджених першоджерелом відомостей в офіційному документі працівника поліції свідчить про штучне розширення підстав для зупинки транспортного засобу.
Вважає ,що працівниками поліції було порушено права ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.
Стверджує, що у постанові зазначено, що стороною захисту не надано висновку експерта для підтвердження факту технічного збою відеокамер або здійснення монтажу. Зафіксовані матеріалами справи суперечності в часі (складання направлення на огляд о 09:40, складання протоколу о 09:54, при тому що відеозапис підтверджує продовження комунікації між водієм та поліцейським у цей час) є об`єктивними недоліками доказової бази.
Також суд першої інстанції відхилив аргументи захисту щодо службової пов`язаності свідків (працівників ТЦК ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ), вказавши, що КУпАП не містить прямої заборони на їх допит.
В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Геник А.В. підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стверджував, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за умови, що працівники поліції забезпечать участь його захисника. Стверджував, що не виходив із транспортного засобу, оскільки побоювався, що працівники ТЦК незаконно мобілізують його на військову службу до Збройних Сил України. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши сторону захисту апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав. 
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші. 
Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.
Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства. 
Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення. 
Так, враховуючи, що в своїх доводах особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини останнього у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції вважав за необхідне у повному обсязі перевірити вищевказані доводи. 
Зокрема, зі змісту доводів ОСОБА_1 вбачається, що він вважає, що в матеріалах провадження відсутні належні докази, які підтверджують винуватість у вчиненні правопорушення. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції, на переконання апеляційного суду, повністю доводиться зібраними та дослідженими судом доказами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №806939 від 27.10.2025 року, ОСОБА_1 27.10.2025 року о 09 год. 20 хв. в с. раковець Солотвинської ТГ по вул. Шевченка, 54 керував ТЗ Мерседес Бенз д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме6 запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою Алкофор 507 та в медичному закладі відмовився та ухилився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 1).
Протокол складений уповноваженою особою – поліцейським офіцером громади ВП Івано-Франківського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції Мельничуком В.П., із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним. ОСОБА_1 від підпису відмовився.
Разом з тим, зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений з його змістом, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться в Богородчанському районному суді, про що свідчить відеозапис із нагрудної камери працівників поліції.
Право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
У графі протоколу, де передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що водій відмовився від надання них. 
Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень. 
Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи» 
Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»):
Апеляційний суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.
Зокрема, апеляційний суд звертає увагу на те, що у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не висловив заперечення щодо керування транспортним засобом та не надав змістовних пояснень стосовно обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та які вимагали від нього надати певні пояснення. 
Апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 254 КУпАП, у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів. 
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.
При цьому, даними відеозаписів підтверджено, що працівник поліції ознайомив ОСОБА_1 зі змістом протоколу та висунутим звинуваченням, з правами та обов`язками, які передбачені законом, повідомив про можливість надати пояснення щодо висунутого обвинувачення та ознайомитись з матеріалами справи. 
До вказаного протоколу про адміністративне правопорушення додано направлення ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР», складене 27.10.2025 року о 09.40 год. (а.с. 2), у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд не проводився, у зв`язку з відмовою водія.
До вказаного протоколу про адміністративне правопорушення додано акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився, як і відмовився від підпису про ознайомлення із актом огляду. Даний огляд проводився у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується підписами останніх у самому акті. (а.с. 3)
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 4), 27.10.2025 року о 09 год. 20 хв. у с. Раковець по вул. Шевченка поліцейським ОСОБА_5 було зупинено автомобіль «Мерседес Бенц Віто» білого кольору під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки документів водій із автомобіля не виходив, спілкувався з поліцейським через відкрите вікно. Працівником поліції у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_5 неодноразово пропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду та ухилявся від його проведення, після чого поліцейським щодо нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 , які надані працівникам поліції (а.с. 5), 27.10.2025 року близько 09 год. він спільно з військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та поліцейським офіцером громади Івано-Франківського РУП ОСОБА_5 перебували у с. Дзвиняч Дзвиняцької ТГ. У цей час поліцейському було повідомлено, що с-щем Солотвин рухається автомобіль, водій якого, ймовірно, перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Близько 09 год. 20 хв. у с. Раковець по вул. Шевченка працівниками поліції було зупинено автомобіль «Мерседес Бенц Віто» білого кольору під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки документів у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився та ухилявся від його проведення, у зв`язку з чим працівником поліції щодо нього складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Апеляційний суд вважає, що доводи апелянта щодо службової пов`язаності свідків є необґрунтованими, оскільки сам по собі факт спільного виконання ними службових обов`язків не свідчить про недостовірність їхніх пояснень, які повністю узгоджуються із сукупністю інших доказів по справі. 
Згідно з рапортом поліцейського офіцера громади Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Бабінського Д. (а.с. 7), 27.10.2025 року близько 09 год. під час перебування на території обслуговування в с-щі ОСОБА_6 до нього звернувся невідомий громадянин, який повідомив, що через декілька хвилин у напрямку с. Раковець рухатиметься автомобіль «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Отриману інформацію ОСОБА_2 невідкладно повідомив поліцейському офіцеру громади ОСОБА_5 , який на той час перебував у складі спільного наряду з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після цього ОСОБА_5 направився у напрямку с. Раковець з метою перевірки отриманої інформації та виявлення можливого правопорушення. Перебуваючи у с. Яблунька, через декілька хвилин він зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що зупинив вказаний транспортний засіб у с. Раковець.
Згідно з рапортом поліцейського офіцера громади ВП Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції Мельниченка В.П. (а.с. 8–9), 27.10.2025 року близько 09 год. він спільно з військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідно до спільного наказу Івано-Франківської ОДА, Івано-Франківської ОВА та ІНФОРМАЦІЯ_2 , у складі спільного мобільного блокпосту перебував на трасі Р-38 у с. Дзвиняч Дзвиняцької СГ, де здійснювалися заходи із забезпечення правового режиму воєнного стану, зокрема перевірка документів осіб та огляд транспортних засобів. Відповідно до наказу коменданта Івано-Франківської області № 34 від 01.02.2024 року ОСОБА_5 визначено уповноваженою особою на перевірку документів у осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, а також службових приміщень і житла громадян під час здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території Івано-Франківської області. Під час несення служби на мобільний телефон ОСОБА_5 зателефонував поліцейський офіцер громади Івано-Франківського РУП Дмитро Бабінський та повідомив, що до нього звернулася невідома особа, яка поінформувала про рух із с-ща Солотвин автомобіля «Мерседес Бенц Віто» білого кольору, який має ознаки ДТП, а його водій керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з неможливістю ОСОБА_10 оперативно відреагувати на повідомлення, зазначену інформацію було передано ОСОБА_5 для подальшого реагування.
27.10.2025 року близько 09 год. 20 хв., перебуваючи у складі мобільного блокпосту, ОСОБА_5 у с. Раковець по вул. Шевченка, 54 Солотвинської ТГ зупинив автомобіль «Мерседес Бенц Віто» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя с. Пороги Солотвинської ТГ. Транспортний засіб було зупинено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Під час перевірки документів відповідно до п. 2.1 ПДР України ОСОБА_1 неодноразово відмовлявся пред`явити посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та чинний страховий поліс, однак у подальшому пред`явив зазначені документи. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 126 КУпАП у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, різку зміну забарвлення шкірного покриву та поведінку, що не відповідала обстановці.
ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу «Алкофор 507», а також у медичному закладі. Однак водій від проходження огляду відмовився та ухилявся від його проведення, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
У зв`язку з цим щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 806939 від 27.10.2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Під час оформлення адміністративних матеріалів здійснювалася відеофіксація за допомогою нагрудної камери, відповідні відеозаписи долучено до матеріалів адміністративної справи.
Вищевказані пояснення були перевірені судом першої інстанції шляхом допиту поліцейського офіцера громади ВП Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_5 , який повістю підтвердив їх правдивість та надав суду аналогічні пояснення. 
Доводи захисника щодо розбіжностей у рапортах працівників поліції є необґрунтованими, оскільки не стосуються правильності висновку суду першої інстанції щодо невиконання водієм транспортного засобу ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР щодо проходження огляду на стан сп`яніння.
Посилання на штучне створення працівниками поліції правових підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 носить вірогідний характер та спростовується сукупністю досліджених доказів. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника УПП в Івано-Франківській області про законність своїх дій.
Разом з тим, дані вищевказаних рапортів працівників поліції повністю узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. (а.с. 6). 
Зокрема, відеозаписом (файл 0000000_00000020251027102212_0003) зафіксовано, що працівник поліції подав водієві вимогу про зупинку транспортного засобу. Після зупинки працівник поліції у телефонному режимі повідомив іншого працівника поліції про необхідність прибути до с. Раковець у зв`язку з надходженням інформації від громадян про те, що водій керує транспортним засобом у стані сп`яніння. Надалі працівник поліції підійшов до водія, повідомив про здійснення відеофіксації розмови та зазначив, що підставою для зупинки є п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Водієві запропоновано пред`явити документ, що посвідчує особу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. На запитання водія щодо причини зупинки працівник поліції повідомив, що надійшла інформація, відповідно до якої є підстави вважати, що водій причетний до вчинення адміністративного правопорушення. Водій відмовився надати документи.
Відеозаписом (файл 0000000_00000020251027102513_0004) зафіксовано, що працівник поліції повідомив водієві про передбачену законодавством відповідальність за невиконання законної вимоги працівника поліції. Водій наполягав на наданні доказів його причетності до адміністративного правопорушення, повторно відмовився пред`явити документи та зазначив, що йому не повідомлено причину зупинки. Під час спілкування водій допускав нецензурні висловлювання на адресу працівників поліції.
Відеозаписом (файл 0000000_00000020251027102814_0005) зафіксовано, що працівник поліції повторно повідомив водієві про відповідальність за ненадання документів на вимогу працівника поліції, а також про обмеження його у праві подальшого керування транспортним засобом та заборону подальшого руху транспортного засобу. Водій вимогу працівників поліції не виконав. Після цього працівниками поліції проведено розгляд питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, під час якого йому роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Пояснень ОСОБА_1 не надав, зазначивши, що без захисника будь-яких дій вчиняти не буде.
Відеозаписом (файл 0000000_00000020251027103114_0006) зафіксовано, що ОСОБА_1 повідомлено про можливість скористатися правовою допомогою захисника, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 11 год. 30 хв. 27.10.2026 року у приміщенні Богородчанського відділу поліції. Після цього ОСОБА_1 пред`явив працівникові поліції посвідчення водія, у зв`язку з чим провадження за ст. 126 КУпАП було припинено. Працівник поліції також повідомив, що страховий поліс є чинним, однак водієві не дозволено продовжувати рух.
Відеозаписом (файл 0000000_00000020251027103438_0007) зафіксовано, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він спочатку погодився. Працівником поліції повідомлено про виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різку зміну забарвлення шкірного покриву обличчя та поведінку, що не відповідає обстановці. Водій погодився на проведення огляду, у зв`язку з чим працівники поліції повідомили про необхідність очікування іншого наряду, який мав доставити спеціальний технічний засіб «Драгер».
Відеозаписами (файли 0000000_00000020251027103633_0008, 0000000_00000020251027103758_0009, 0000000_00000020251027104059_0010, 0000000_00000020251027104640_0011) зафіксовано очікування працівниками поліції та водієм прибуття іншого наряду поліції.
Відеозаписом (файл 0000000_000000202510271037585113_0012) зафіксовано, що працівник поліції запитав у водія, чи вживав він алкогольні напої. У відповідь водій зачинив вікно транспортного засобу та повідомив, що огляд проходити не буде. Працівник поліції повторно повідомив, що надійшла інформація про керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння.
Відеозаписом (файл 0000000_00000020251027105401_0013) зафіксовано, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 вийти з транспортного засобу для проходження огляду. Водій повідомив, що без захисника цього робити не буде. Працівники поліції роз`яснили йому право користуватися правовою допомогою захисника під час розгляду справи, а також повідомили, що його поведінка може бути розцінена як ухилення від проходження огляду. На це водій відповів: «робіть, що хочете, у суді розберуться». Працівник поліції надав водієві 10 хвилин для виходу з транспортного засобу та проходження огляду на стан сп`яніння.
Відеозаписами (файли 0000000_00000020251027110304_0014, 0000000_00000020251027110604_0015) зафіксовано спілкування працівника поліції з очевидцями події щодо обставин, які відбувалися на місці.
Відеозаписами (файли 0000000_00000020251027110646_0016, 0000000_00000020251027111105_0017) зафіксовано, що після спливу наданого часу працівник поліції підійшов до транспортного засобу, при цьому водій пересів на пасажирське сидіння. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про закінчення часу, наданого для прийняття рішення щодо проходження огляду, роз`яснив права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомив про відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП у разі відмови або ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння. Водієві додатково надано 10 хвилин для проходження огляду.
Відеозаписами (файли 0000000_00000020251027111135_0018, 0000000_00000020251027111435_0019) зафіксовано прибуття на місце події власниці транспортного засобу, яка повідомила про бажання забрати автомобіль. Працівники поліції повідомили, що до завершення процедури проходження огляду на стан сп`яніння передати транспортний засіб їй неможливо.
Відеозаписом (файл 0000000_00000020251027111736_0020) зафіксовано, що після закінчення наданого працівником поліції часу ОСОБА_1 повідомлено про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з ухиленням від проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Водієві повторно роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Відеозаписами (файли 0000000_00000020251027112006_0021, 0000000_00000020251027112307_0022) зафіксовано складання працівником поліції адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відеозаписами (файли 0000000_00000020251027112609_0023, 0000000_00000020251027112908_0024) зафіксовано подальше складання працівниками поліції адміністративних матеріалів.
Відеозаписом (файл 0000000_00000020251027114157_0025) зафіксовано, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Водій, перебуваючи у транспортному засобі та не відкриваючи вікна, повідомив, що не бажає проходити огляд у медичному закладі.
Відеозаписом (файл 0000000_00000020251027114334_0026) зафіксовано, що працівник поліції запитав у ОСОБА_1 , чи отримуватиме він копію протоколу. Водій попросив надіслати її поштою та від підпису відмовився, після чого працівник поліції продовжив оформлення адміністративних матеріалів.
Відеозаписом (файл 0000000_00000020251027115349_0027) зафіксовано внесення працівником поліції до адміністративних матеріалів відомостей про свідків події.
Відеозаписами (файли 0000000_00000020251027115649_0028, 0000000_00000020251027115950_0029, 0000000_00000020251027120250_0030, 0000000_000000202510271205851_0031, 0000000_000000202510271200851_0032) зафіксовано подальше оформлення працівником поліції адміністративних матеріалів у паперовій формі у зв`язку з неможливістю зберегти їх в електронному вигляді через неналежне інтернет-з`єднання.
Відеозаписами (файли 0000000_00000020251027121152_0033, 0000000_000000202510271121452_0034) зафіксовано, що працівники поліції намагалися ознайомити ОСОБА_1 зі складеним щодо нього протоколом про адміністративне правопорушення.
Таким чином, наведені відеозаписи у своїй сукупності детально відображають послідовність дій працівників поліції та поведінку ОСОБА_1 під час перевірки обставин керування транспортним засобом, пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, подальшого оформлення адміністративних матеріалів та роз`яснення водієві його процесуальних прав і наслідків відмови або ухилення від проходження такого огляду.
Відеозаписи отримані у встановленому законом порядку і здійснені працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, а відтак є належним та допустимим доказом факту відмови водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, виконувати законну вимогу патрульних поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, та повністю доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Зокрема, зі змісту вищевказаних відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу та мав явні ознаки алкогольного сп`яніння і на вимогу працівника поліції безпідставно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаними відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та інші обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про незаконність зупинки транспортного засобу, оскільки у своїх рішеннях апеляційний суд неодноразово зазначав, що 
правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, оскільки керування транспортним засобом у стані сп`яніння за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що встановлення працівниками поліції ознак сп`яніння у водія транспортного засобу покладає на них обов`язок забезпечити проведення відповідного огляду на стан сп`яніння водієм транспортного засобу та відсторонити його від керування транспортним засобом у разі встановлення факту перебування у стані сп`яніння або відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Разом з тим, як убачається з відеозапису, після зупинки працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про правову підставу зупинки та надходження інформації про можливе керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння. У подальшому саме під час спілкування з водієм працівником поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд. Відтак вимога про проходження огляду не була наслідком неправомірної зупинки, а ґрунтувалася на безпосередньо виявлених у водія ознаках сп`яніння.
Апеляційний суд вважає безпідставними посилання на порушення права ОСОБА_1 на отримання професійної правничої допомоги, оскільки відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Апеляційний суд неодноразово зазначав, що відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відмова водія транспортного заходу виконувати вимоги п.2.5 ПДР України щодо проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є правопорушенням, оскільки за своїм правовим змістом є протиправною дією або бездіяльністю, яка порушує правила безпеки дорожнього руху щодо заборони керування транспортним засобом у стані сп`яніння. 
За таких обставин питання щодо наявності складу правопорушення в діях або бездіяльності водія транспортного засобу, як суб`єкта правопорушення, яке передбачено ст.130 КУпАП вирішується судом за внутрьошнім переконанням на підстави сукупності досліджених доказів. 
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП. 
Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не діяв у стані крайньої необхідності, не знаходився у стані необхідної оборони і не перебував у стані неосудності. 
Відмова виконувати вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд на сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, яке передбачено ч.1 ст.130 КУпАП та полягає у відмові виконувати вимоги п.2.5 ПДР України.
За таких обставин, доводи про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності була позбавлена права отримати відповідну правову допомогу від адвоката або іншого фахівця у галузі права, який за законом мав можливість надати таку правову допомогу є неспроможними, оскільки відмовляючись виконувати вимоги працівника поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння водій транспортного засобу не може не розуміти, що порушує вимоги п.2.5 ПДР України та своїми діями вчиняє відповідне правопорушення. 
Водій транспортного засобу повинен виконати вимоги п.2.5 ПДР України, а свідоме невиконання вищевказаних вимог утворює склад правопорушення. 
Крім того, зі змісту відеозаписів убачається, що працівники поліції роз`яснювали водію зміст наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та надавали певний час для прийняття рішення щодо проходження огляду на стан сп`яніння. 
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи щодо наявності незначних суперечностей у часі під час оформлення адміністративних матеріалів, оскільки вони не мають істотного значення для правильного встановлення послідовності подій і не впливають на правильність висновків суду про доведеність винуватості у вчиненні правопорушення. 
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. 
Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.
Апеляційний суд приймає до уваги, що за своїм правовим змістом керування транспортним засобом полягає у отриманні реальної можливості контролювати використання транспортного засобу за своїм цільовим призначенням.
Про наявність такої можливості може свідчити отримання доступу до керування транспортним засобом, зокрема безпосереднє перебування на місці, яке передбачено для здійснення керування транспортним засобом, здійснення сукупності дій, які стосуються оцінки технічного стану транспортного засобу та вибір подальших керівних дій щодо використання транспортного засобу та їх реалізація.
Апеляційний суд вважає, що відеозаписи є вичерпно інформативними, належними та допустимими доказами, отриманими у встановленому законом порядку, дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Разом з тим, суд, дослідивши доводи апелянта та відеоматеріали, що містяться на оптичних дисках, встановив, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , виявивши в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, діяли відповідно до приписів законодавства України, в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», а відтак обґрунтовано, на законних підставах запропонували водію пройти огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній відмовився. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. 
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.
Апеляційний суд вважає безпідставними посилання на неповноту судового розгляду, оскільки сукупність досліджених судом доказів дозволяла повно та всебічно встановити обставини вчиненого правопорушення та прийти до висновку про доведеність винуватості у вчиненні правопорушення. 
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. 
Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння. 
Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП , за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян. 
Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення. 
При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами. 
Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки. 
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особам
З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Геника А.В. залишити без задоволення.
Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 липня 2026 року щодо  ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
 
апеляційного суду О.П. Васильєв