П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/6069/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П. Суддя-доповідач - Драчук Т. О. 
21 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2026 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 01.04.2026 № 222550020199.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 26.03.1993 по 05.01.2026, нарахувати та виплати грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е” і “ж” статті 55 Закону № 1788, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 “Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років” (далі — Порядок № 909). 
В свою чергу, на думку апелянта, судом першої інстанції не враховано, що Перелік № 909 є вичерпним i застосовується тільки для осіб, які працюють в закладах i на посадах, зазначених у ньому.
Також, скаржник вказує, що наявність доручення Кабінету Міністрів України № 397/21 від 06.01.1995 без внесення відповідних змін до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не є достатньою законодавчою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи позивача на посаді концертмейстера, яка не входить до Переліку № 909. 
Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 будь-якого іншого виду пенсії.
Щодо періоду роботи за сумісництвом, апелянт зазначає, що згідно з п. 1 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України № 21 від 31.08.1992, п. “е” ст. 55 Закону України про пенсійне забезпечення” особам, які працювали за сумісництвом на роботах, передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 909 періоди роботи не за основним місцем роботи до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, не зараховується. 
На думку апелянта, основною умовою визначення пільгового стажу роботи окрім іншого є те, що зайнятість на зазначених у переліку посадах має бути за основним місцем роботи, робота за сумісництвом не дає права на пенсію за вислугу років.
Так, до спеціального стажу позивача не зарахований період роботи з 26.03.1993 по теперішній час, оскільки посада концертмейстера не передбачена Переліком № 909
Також, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1985 (запис № 3) позивача призначено на посаду концертмейстера та викладача по класу баяна. Тобто, основна посада ОСОБА_1 , згідно запису трудової книжки - концертмейстер, яка не передбачена Переліком № 909. 
В той же час, під час звернення до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, позивачем надано довідку від 29.01.2026 № 13 видану Кам`янець-Подільським ліцеєм № 9 ім. А.М. Трояна, в якій вказано, що ОСОБА_1 з 26.08.1993 працювала на посаді викладача народних інструментів і як підстава зазначено наказ № 69 від 20.08.1993. 
Проте, згідно запису у трудовій книжці за № 3, наказом № 69 від 20.08.1993 позивача призначено на посаду концертмейстера та викладача по класу баяна.
Враховуючи той факт, що робота за сумісництвом не дає права на пенсію за вислугу років, а посада концертмейстера не передбачена Переліком № 909, апелянт зазначає про відсутність підстав для виплати разової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 “Прикінцевих положень” Закону № 1058. 
З огляду на вищевказане страховий стаж ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" - "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (спеціальний стаж) складає - 6 років 11 місяців 11 днів, що є недостатнім для призначення одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058. 
Відтак, на думку апелянта, підстави для задоволення позовних вимог відсутні, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню.
Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для зарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу період роботи з 26.03.1993 по 05.01.2026, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1985, оскільки позивача призначено на посаду концертмейстера та викладача по класу баяна, тобто наявна робота за сумісництвом. В свою чергу, документів, що підтверджують посаду як основну, до матеріалів справи не долучено. Відтак, спеціальний стаж позивача становить 6 років 11 місяців 11 днів.
Враховуючи викладене, апелянт просить суд скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач одержує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
23.03.2026 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо проведення перерахунку пенсії у зв`язку з призначенням одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 01.04.2026 №222550020199 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, в зв`язку із відсутністю необхідного 30 річного стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.
Зокрема до спеціального стажу позивача не зарахований період роботи з 26.03.1993 по теперішній час, оскільки згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1985 позивача призначено на посаду концертмейстера та викладача по класу баяна (тобто наявна робота за сумісництвом). Документів, що підтверджують посаду як основну, до матеріалів справи не долучено. Також наявні розбіжності між довідкою від 29.01.2026 №13, в якій вказано що позивач працювала на посаді викладача народних інструментів та записами у трудовій книжці позивача.
Вказано, що спеціальний трудовий стаж позивача становить 6 років 11 місяців 11 днів.
Позивач, не погоджуючись з відмовою пенсійного органу, звернулась з адміністративним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач 26.08.1993 призначена на посаду концермейстера та викладача по класу баяна Кам`янець-Подільської школи-комплекс естетичного виховання №9.
В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Згідно абзацу 1 Переліку Постанови № 909 викладачі загальноосвітніх навчальних закладів, військових загальноосвітніх навчальних закладів, музичних і художніх шкіл мають право на пенсію за вислугу років. Зокрема, до переліку посад відноситься і посада “викладача”.
Постановою Кабінету Міністрів України “Про затвердження Переліку посад педагогічних, науково-педагогічних працівників” № 963 від 14 червня 2000 року визначено, що викладачі всіх спеціальностей включені до переліку посад педагогічних працівників.
Крім того, суд першої інстанції вказав, що посада концертмейстера зазначена у п.4 Постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Переліку посад педагогічних, науково-педагогічних працівників” № 963 від 14 червня 2000 року.
Щодо періоду роботи за сумісництвом, суд першої інстанції врахував позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 11 квітня 2018 року у справі №456/1310/17, в якій суд зазначив, що чинне законодавство не містять жодних застережень щодо неврахування стажу роботи у випадку роботи у закладах освіти за сумісництвом.
Згідно з положенням статті 62 Законом України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 з 01.08.1985 працювала на посаді викладача по класу баяна в Оринінській дитячій музичній школі та з 26.08.1993 та до кінця трудової діяльності позивач працювала в закладі освіти та їй присвоювались кваліфікаційна категорія “спеціаліст вищої категорії” та педагогічне звання “учитель-методист”. Зазначені обставини також підтверджуються довідкою №13 від 29.01.2026.
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на день звернення до відповідача за призначенням пенсії позивач досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, працювала на посадах, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і має страховий стаж більше 30 років, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на виплату грошової допомоги, яка не оподатковується в розмірі 10 місячних пенсії станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 "Прикінцевих положень" Закону №1058-IV.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел регламентовані Законом №1058-IV.
Згідно пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок №1191).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі Постанова №909).
Згідно пункту 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Верховний Суд у постанові від 15.06.2022 у справі №200/854/19-а зазначив, що норму пункту 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання грошової допомоги при виході на пенсію за Законом №1058-IV особа має дотриматись таких вимог: 1) станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення; 2) пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили); 3) станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058-IV станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.
Верховний Суд у постанові від 22.02.2024 у справі №260/323/20 зауважив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах, досягненням пенсійного віку, працюючи на цих роботах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічний висновок щодо застосування пункту 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV дотримано у постановах Верховного Суду від постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №234/13835/17, від 20.02.2019 у справі №462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі №466/5637/17, від 24.04.2019 у справі №450/3061/16-а, від 15.06.2022 у справі № 200/854/19-а, від 21.03.2024 у справі №580/2737/23 та ін.
Отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії за вислугу років, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.
Згідно пунктів 6, 7 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для прийняття Головним управління Пенсійного фонду України в Херсонській області рішення №222550020199 від 01.04.2026 про відмову у призначення грошової допомоги як працівнику освіти у розмірі їх десяти місячних пенсій, слугувала відсутність у позивача необхідного 30-річного стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій. В рішенні зазначено, що до спеціального стажу не зарахований період роботи ОСОБА_1 з 26.03.1993 по теперішній час, оскільки згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1985 (запис №3) заявницю призначено на посаду концертмейстера та викладача по класу баяна. Тобто, наявна робота за сумісництвом. Документів, що підтверджують посаду як основну, до матеріалів справи не долучено. Також, в матеріалах справи наявна довідка від 29.01.2026 №13 видана Кам`янець-Подільським ліцеєм №9 ім. А. М. Трояна, в якій вказано, що заявниця з 26.08.2026 працювала на посаді викладача народних інструментів. Записи щодо роботи у вищевказаному ліцеї на вищевказаній посаді в трудовій книжці відсутні.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги та підставам відмови у призначенні грошової допомоги в контексті висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.
Досліджуючи трудову книжку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 01.08.1985, судом встановлено, що в період з 01.08.1985 по 25.08.1993 позивач працювала на посаді викладача по класу баяна в Оринінській дитячій музичній школі (запис №1, №2 відповідно), та в подальшому з 26.08.1993 в порядку переведення прийнята на посаду концертмейстера та викладача по класу баяна Кам`янець-Подільської школи-комплекс естетичного виховання №9 згідно наказу №69 від 20.08.1993 (запис "№3).
При цьому, вказаний запис містить виправлення, які засвідчені належним чином, зокрема в посаді викладача, а саме змінено спеціалізацію з "фортепіано" на "баян".
Згідно архівної довідки Кам`янець-Подільського міського архіву від 10.11.2025 ОСОБА_1 призначена з 26.08.1993 на посаду концертмейстера та викладач по класу фортепіано Кам`янець-Подільської школи-комплексу І-ІІІ ступенів естетичного виховання №9 згідно наказу №69 від 20.08.1993. Також, вказана довідка містить відомості стосовно навчального закладу, в якому позивач працювала з серпня 1993 року, згідно змісту якої навчально-виховний комплекс №9 у складі спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови та школи мистецтв створений відповідно до Постанови колегії обласного управління культури та обласного управління народної освіти "Про створенні школи-комплексу естетичного виховання" №211-15 від 23.07.1990 шляхом реорганізації середньої школи №9 з поглибленим вивченням англійської мови.
Надаючи оцінку обставинам щодо того, що саме викладала позивач, колегія суддів зазначає, що статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Постановою КМУ від 12.06.1993 року № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, п. 1.2 якого зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами. 
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві. 
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.
Відтак, надаючи оцінку викладеному, колегія суддів вважає, що трудова книжка позивача містить необхідні записи за спірний період, які завірені печаткою відповідної установи.
Отже, оскільки трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 01.08.1985 підтверджується факт прийняття позивача на посаду концертмейстера та викладача по класу баяна Кам`янець-Подільської школи-комплекс естетичного виховання, колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на довідку від 29.01.2026 №13, видану Кам`янець-Подільським ліцеєм №9 ім. А. М. Трояна з огляду на положення ст. 62 Закону №1788-ХІІ.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що Законом України від 23 травня 1991 року № 1060-XII "Про освіту", Законом України від 16.01.2020 р. № 463-ІХ "Про повну загальну середню освіту", Законом України від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР "Про професійну (професійно-технічну) освіту", Законом України від 06.06.2019р. № 2745-VІІІ "Про фахову передвищу освіту", Законом України від 01.07.2014р. № 1556-VІІ "Про вищу освіту" передбачено, що повна загальна середня освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта є структурними ланками освіти та її підсистемою.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про освіту" невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.
Статтею 22 Закону України "Про освіту" визначено, що заклади освіти діють на підставі власних установчих документів, що затверджуються їх засновниками відповідно до законодавства.
Судом встановлено, що згідно Статуту Кам`янець-Подільського ліцею №9 ім. А.М.Трояна Кам`янець-Подільський ліцей № 9 ім. А. М. Трояна Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області як заклад загальної середньої освіти є правонаступником навчально-виховного комплексу № 9 імені А. М. Трояна у складі спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови та школи мистецтв внаслідок зміни назви.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Слід відокремити, що зміст Розділу 1 «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 (далі - Постанова №909) в частині «Найменування закладів і установ» містить зазначення «Середні загальноосвітні навчальні заклади і школи-інтернати всіх типів найменувань, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні, художні й спортивні школи», а в частині «Найменування посад» містить зазначення вчителі, викладачі, тощо.
Згідно пункту 2 примітки до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Постановою Кабінету Міністрів України “Про затвердження Переліку посад педагогічних, науково-педагогічних працівників” № 963 від 14 червня 2000 року визначено, що викладачі всіх спеціальностей включені до переліку посад педагогічних працівників.
Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 442/456/17 у правовідносинах щодо захисту пенсійних прав педагогічних працівників, посади яких не включені до Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, відступила від правової позиції, сформульованої Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 у справі № 419/794/15-а, та виснувала, що: " ураховуючи наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, визначених у Конвенції, а також з метою реалізації положень ст. 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.
викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем та концертмейстером в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.".
Верховний Суд у постанові від 23.01.2020 у справі №756/9879/16-а зазначив, що викладач позашкільного навчального закладу за наявності стажу (позивач працювала викладачем у Дитячій школі мистецтв та має педагогічний стаж понад 30 років), крім права на отримання пенсії за вислугу років на підставі пункту е статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, має право на виплату грошової допомоги при виході на пенсію, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що період роботи позивача на посадах концертмейстера та викладача по класу баяна Кам`янець-Подільської школи-комплексу естетичного виховання № 9 підлягає зарахуванню до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення грошової допомоги при виході на пенсію, передбаченої 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV.
Стосовно доводів апеляційних скарг відповідачів про те, що позивач не має необхідного страхового стажу працівника освіти, оскільки працювала на посадах концертмейстера та викладача баяна за сумісництвом, а належних доказів того, що відповідна посада була її основним місцем роботи, не надано, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що трудова книжка не містить будь-яких відомостей про те, що робота на зазначених посадах виконувалася за сумісництвом, в свою чергу відповідачами не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували такі обставини. 
Колегія суддів зауважує, що саме лише посилання апелянтів на відсутність підтвердження того, що ці посади були основним місцем роботи позивача, не може вважатися достатнім доказом виконання роботи за сумісництвом.
Враховуючи наведене, а також відомості трудової книжки позивача, колегія суддів вважає, що відповідачами не доведено виконання позивачем роботи на посадах концертмейстера та викладача по класу баяна за сумісництвом. З огляду на те, що зазначені посади відповідно до положень законодавства та правових висновків Верховного Суду належать до посад, робота на яких зараховується до спеціального стажу, спірний період роботи підлягає врахуванню при визначенні права позивача на виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 26.03.1993 по 05.01.2026 на посаді концертмейстера та викладача по класу баяна Кам`янець-Подільської школи-комплекс естетичного виховання №9.
Крім того, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта стосовно того, що грошова допомога виплачується при призначення пенсії, а пенсію позивачу призначено з 06.01.2026, оскільки враховуючи встановлені обставини справи, відповідач при призначенні пенсії ОСОБА_1 протиправно не виплатив їй одноразову допомогу у розмірі десяти пенсій, на яку вона мала право в силу приписів п.7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV.
Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем було протиправно відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 01.04.2026 № 222550020199 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Оскільки, доводи апеляційних скарг Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.