Справа № 163/1533/26 
Провадження № 2/163/580/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( З А О Ч Н Е )
15 вересня 2026 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючої судді Гайдук А.Л.,
з участю секретаря Голядинець О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
у с т а н о в и в :
У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача 33 000 гривень заборгованості за кредитним договором № 28.03.2025-100002067 від 28.03.2025 року та судові витрати. 
Вимоги обґрунтовано тим, що 28 березня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір (оферти) № 28.03.2025-100002067, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 10000 гривень строком на 168 днів під проценти за ставкою 1% за день користування протягом перших семи чергових періодів та 0,5% за день користування протягом чергових періодів та комісії за надання кредиту і його обслуговування. 05.04.2025 року між Кредитодавцем та Позичальником було укладено додатковий договір за яким Сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою Позичальника збільшити Суму Кредиту до 14000 грн. ТОВ «Споживчий центр», надавши відповідачу кредитні кошти, свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. У свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість в розмірі 33000 грн., що складається з: тіла кредиту - 6900 грн.; процентів - 16660 грн.; комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 340 грн.; додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 2100 грн.; неустойки - 7000 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». 
В судове засідання учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами суду не здійснювалося.
Представник позивача у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади, в судове засідання не з`явилася, відзиву не подала, клопотань чи заяв не надсилала.
З огляду на викладене, суд провів заочний розгляд позову, відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України.

Аналізуючи докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.
28 березня 2025 року ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» уклали кредитний договір № 28.03.2025-100002067, який складається із пропозиції про укладення кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» (оферти), заявки ОСОБА_1 від 28.03.2025 року, відповіді позичальника про прийняття пропозиції, інформаційного повідомлення позичальника. 
Договір укладений на таких умовах.
1. Дата надання/видачі кредиту - 28/03/2025; 
2. Сума Кредиту: 10000 грн. 00 коп.; 
3. Строк, на який надається Кредит - 168 днів з дати його надання; 
4. Дата повернення (виплати) кредиту - 11.09.2025; 
5. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/ строку договору не передбачена. У Позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту та/або строку договору, установлених договором; 
6. Процентна ставка "Стандарт" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі – «чергові періоди»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; 
7. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; 
8. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 5% від суми Кредиту та дорівнює 500 грн. 00 коп.;
9. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі – "Комісія за обслуговування", "Комісія") – 500 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит; 
12. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.91% (денна процентна ставка) = (15300 / 10000)/ 168 ? 100%; 
17. Неустойка: 150 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. 
05.04.2025 року між Кредитодавцем та Позичальником було укладено додатковий договір, за яким Сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою Позичальника збільшити Суму Кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до Договору: 
1.1. Сума Кредиту з дати укладення даного Додаткового Договору становить 14000 грн. 00 коп., яка складається з усіх Траншів (частин Суми кредиту), зазначених в Договорі (1-й Транш) та в укладених Сторонами Додаткових Договорах (чергові Транші). Строк, на який надається Кредит (а саме 2-й Транш) - 160 днів з дати його надання; 
1.3. Сторони домовились, що Позичальник відповідно до даного Додаткового Договору зобов`язаний сплатити Комісію, пов`язану з наданням 2-го Траншу (частини Суми Кредиту) – 5% від суми 2-го Траншу (частини Суми Кредиту), що дорівнює 200 грн. 00 коп.; 
1.4. Комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 700 грн. 00 коп., починаючи з чергового періоду, наступного за першим черговим періодом.; 
1.6. В зв`язку зі збільшенням Суми Кредиту змінюється розмір денної процентної ставки та її розрахунок, які з дати укладення даного Додаткового Договору становлять: 0.94%.
Листами ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» від 12.06.2026 року стверджується факт переказів 28.03.2025 10000 гривень та 05.04.2025 року 4000 гривень на карту відповідача № НОМЕР_1 за договором кредиту та додатковою угодою до нього.

Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст.ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Стороною позивача до позовної заяви додано копії документів, які складають укладений з відповідачем кредитний договір № 28.03.2025-100002067 від 28.03.2025, додаткову угоду до нього та які підписані відповідачем електронним підписом.
Факт укладення цього договору належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».
Договори містять усі істотні умови, необхідні для даного виду правочинів, а відтак, враховуючи їх особисте підписання відповідачем ОСОБА_1 , були достеменно відомі останній.
Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків та комісії за користування.
Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит в обумовлених договорами сумах.
Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконала.
Згідно із довідкою-розрахунком про стан заборгованості за цим кредитним договором заборгованість відповідача ОСОБА_1 складає 33000 грн., що складається з: тіла кредиту - 6900 грн.; процентів - 16660 грн.; комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 340 грн.; додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 2100 грн.; неустойки - 7000 грн.
Сума заборгованості по тілу кредиту, його процентах та по комісії за надання кредиту відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства, відтак – підлягає стягненню з відповідача.
У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19 Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
Відповідно до п.18 Перехідних Положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на викладене неустойка, нарахована ТОВ «Споживчий центр» за невиконання зобов`язання за кредитним договором № 28.03.2025-100002067 від 28.03.2025 у сумі 7000 гривень, підлягає списанню кредитодавцем.
Щодо стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредиту суд дійшов до такого.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Суд зазначає, що умова кредитних договорів щодо обов`язку відповідача сплачувати банку комісію за обслуговування кредитної заборгованості по суті є платою позичальника за надання інформації щодо її кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена законом, та плату за дії, які вчиняються позичальником на користь кредитодавця, є прямою економічною метою останнього і не становлять платної банківської послуги. А тому, такі умови кредитного договору є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 ст.11, ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». 
Наведене узгоджується з висновком, якого дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) про те, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Суд бере до уваги доводи позивача про те, що до комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит, однак зазначає, що позивачем не надано доказів про те, що відповідачу було надано будь-які додаткові послуги з обслуговування кредитної заборгованості, зокрема додаткові послуги з організації та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги.
Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача комісії за обслуговування кредиту у сумі 2100 гривень до задоволення не підлягає.

При розгляді справи суд, відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України, керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.
За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідач не надала суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання нею умов договору, наявності заборгованості та її розміру, через що у суду відсутні підстави не приймати надані позивачем докази.
Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі отриманих відповідачем кредитних коштів процентів, нарахованих в межах строку кредитування, визначених кредитним договором та комісії за надання кредиту.
Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 23900 гривень (6900 грн. отриманих кредитних коштів + 16660 грн. процентів + 340 грн. комісії за надання кредиту).
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість в загальній сумі 23 900 гривень. 

За клопотанням представника позивача питання стягнення витрат позивача на правничу допомогу буде вирішено в порядку статті 141 ЦПК України протягом 5 робочих днів.
До стягнення з відповідача представник позивача заявив також витрати, пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення у розмірі 130,98 гривень, на підтвердження чого долучив квитанцію №2114081 з описом вкладення до листа.
Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору та витрати, пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі, слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 72,42 % таких вимог.
Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором (оферти) № 28.03.2025-100002067 від 28.03.2025 року в загальній сумі 23 900 (двадцять три тисячі дев`ятсот) гривень, яку становлять:
- 6 900 (шість тисяч дев`ятсот) гривень заборгованості за тілом кредиту;
- 16 660 (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят) гривень заборгованості за процентами;
- 340 (триста сорок) гривень комісії за надання кредиту.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» 1 928 (тисячу дев`ятсот двадцять вісім) гривень 11 копійок судового збору. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» 94 (дев`яносто чотири) гривні 86 копійок судових витрат, пов`язаних з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі.
Питання відшкодування витрат позивача на правничу допомогу вирішити в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Любомльським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному апеляційному порядку. 
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Інформація про сторін:
позивач - ТОВ «Споживчий центр»; місце знаходження - вулиця Саксаганського, 133-А, місто Київ; код ЄДРПОУ – 37356833;
відповідач – ОСОБА_1 ; місце проживання – АДРЕСА_1 ; РНОКПП – НОМЕР_2 .

Головуюча : суддя А.Л. Гайдук