Справа № 570/5078/25
Номер провадження 2-др/570/38/26
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2026 року м.Рівне 
Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Штогуна О.С.
за участю секретаря судового засідання Соломицької Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області заяву представника відповідача - адвоката Хмарук Юлії Миколаївни про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
в с т а н о в и в :
У провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебувала цивільна справа № 570/5078/25 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням від 09 липня 2026 року позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" задоволено частково.
15 липня 2026 року представник відповідача - адвокат Хмарук Юлія Миколаївна подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по даній справі про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 3406,00 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зазначаючи про те, що у відзиві на позовну заяву нею зазначено, що відповідачкою очікується понесення витрат на професійну правничу допомогу з розрахунку 4000,00 грн підготовка відзиву на позовну заяву, 1000,00 грн – участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, 1500,00 грн – участь у судовому засіданні в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області, а також зазначено, що докази понесення відповідачкою витрат на правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. До вказаної заяви долучено договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду до Договору про надання правничої допомоги, акт наданих послуг.
Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення сторони викликаються в разі необхідності. В зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути вищевказану заяву без виклику учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, дійшов таких висновків.
Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.
У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частинами 1, 2 ст.246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
За змістом ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У змісті поданого представником відповідача - адвокатом Хмарук Ю.М. відзиву наявне посилання на те, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу становить 6500,00 грн та заявлено, що підтвердження понесених судових витрат буде надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Як зазначено у ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Пунктом 9 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
За змістом ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з ч.ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
До матеріалів справи представником відповідача - адвокатом Хмарук Ю.М. долучено договір про надання правничої допомоги від 03 листопада 2025 року, додаткову угодувід 09 липня 2026 року до Договору про надання правничої допомоги від 03 листопада 2025 року, акт наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 09 липня 2026 року.
З наданих суду доказів вбачається, що між відповідачем та адвокатським бюро Юлії Хмарук було укладено договір про надання правничої допомоги від 03 листопада 2025 року.
Відповідно до п.1.1. договору адвокат приймає зобов`язання надати клієнту правничу допомогу щодо його представництва інтересів клієнта у суді під час розгляду цивільної справи №570/5078/258 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Згідно п.4.1 вищевказаного договору сторонами узгоджено, що вартість юридичних послуг (гонорар), що надаються на умовах цього договору становить 6500,00 грн.
Також 09 липня 2026 року між відповідаччем та адвокатським бюро Юлії Хмарук укладено додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 03 листопада 2025 року.
Згідно акту наданих послуг від 26.09.2025 вартість наданих послуг визначено в розмірі 6500,00 грн.
Так, згідно п.2 акту наданих послуг вартість наданих послуг вказаних у п.1 акту сплаті клієнтом на рахунок Бюро протягом 10 днів після підписання цього акту.
Таким чином судом встановлено, що представником відповідача в межах умов вказаних договорів було вчинено підготовку та подання відзиву на позовну заяву та здійснено представництво інтересів відповідача під час розгляду справи в суді.
У ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19, суд вважає, що ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Так, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу ч.3 ст. 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року в справі № 712/4126/22.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2026 року у справі № 761/4132/24, що свідчить про усталеність правової позиції Верховного Суду з даного питання.
Судом встановлено, що позивач у справі, отримав копію заяви про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, проте правом доводити неспівмірність заявлених до відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу не скористався, тобто реалізувало відповідне процесуальне право на власний розсуд.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем.
Проте, з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд може частково стягнути витрати на професійну правничу допомогу або відмовити в їх стягненні повністю.
Зокрема, згідно з ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Разом із тим, у даній справі невідповідності понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу критеріям, визначеним у ч.3 ст. 141 ЦПК України, судом не встановлено.
Враховуючи, що відповідач підтвердив належними і допустимими доказами факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у суді, ці витрати були пов`язані з розглядом справи, відповідали критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, зважаючи на відсутність заперечень з боку позивача щодо розміру заявлених відповідачем витрат, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу відповідача в розмірі 6500,00 грн були фактичними і неминучими, оскільки відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу, а їх розмір обґрунтованим та узгоджуються з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, зазначеним у відзиві, які відповідач поніс і які очікував понести в зв`язку із розглядом справи.
Позивач не був позбавлений можливості подати до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України, однак, правом доводити неспівмірність заявлених до відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу не скористався, тобто реалізував відповідне процесуальне право на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено частково, то суд стягує з позивача на користь відповідача 1 009,33 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог 3406,00 грн.
На підставі наведеного, керуючись статтями 133, 137, 141, 260, 270 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС"на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 3406 (три тисячі чотириста шість) грн 00 коп. 
Додаткове рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повний текст додаткового рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Сторони справи:
позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС", код ЄДРПОУ 41915308, місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, буд.4, м. Київ;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Штогун О.С.