ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ 
м. Запоріжжя

Іменем України
РІШЕННЯ
13 липня 2026 року | Справа № 331/3884/26

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Гасанбекова С.С. розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу
за позовом: | товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»
до: | ОСОБА_1
про: | стягнення заборгованості.

05 травня 2026 року до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:
- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 19.11.2023 № 19.11.2023-100000140 в розмірі 10695,93 грн.
- стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та витрати, пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення, у розмірі 141,98 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.
19.11.2023 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 19.11.2023-100000140.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача за договором №19.11.2023-100000140 від 19.11.2023 становить 10695,93 грн., з яких: 7000,00 грн. – основна сума боргу; 2645,93 грн. – заборгованість за процентами; 1050,00 грн. – заборгованість за комісією.
Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 512, 514, 516, 525, 598, 599, 610, 615, 625, 1050 ЦК України позивач просив задовольнити позов.
Ухвалою суду від 07.05.2026, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, було відкрито провадження у справі, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив і заперечень та вирішено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач у строк, встановлений судом, не надав відзиву на позов, а також не надіслав до суду будь-яких заяв чи клопотань.
Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін учасники справи на заявили.
Згідно з ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Виходячи з наведених норм ЦПК України, враховуючи відсутність будь-яких клопотань сторін, судом вирішено продовжити розгляд даної справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. 
З огляду на викладене, суд також не вбачає підстав, передбачених ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, для заочного розгляду справи, який може проводитися лише у випадку розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,
встановив:
19.11.2023 між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та відповідачем (позичальник) було укладено кредитний договір № 19.11.2023-100000140, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 7000,00 грн. строком на 28 днів – до 16.12.2023 зі сплатою процентів 1,35% за 1 (один) день.
Отримання відповідачем кредиту в розмірі 7000,00 грн. підтверджується квитанцією від 19.11.2023.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором відповідач у зв`язку з невиконанням умов договору від 19.11.2023 № 19.11.2023-100000140 має заборгованість в розмірі 10695,93 грн., а саме: 7000,00 грн. – основна сума боргу; 2645,93 грн. – заборгованість за процентами; 1050,00 грн. – заборгованість за комісією.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Розрахунок заборгованості, складений позивачем, суд визнає частково необґрунтованим, з огляду на таке.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України № 1734-VIII, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз змісту кредитного договору від 19.11.2023 № 19.11.2023-100000140 свідчить, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які встановлена щомісячна комісія. Отже, умови кредитного договору від 19.11.2023 № 19.11.2023-100000140, який укладений після набуття чинності Законом України № 1734-VIII, тобто після 10 червня 2017 року, щодо комісії, є нікчемними, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України № 1734-VIII.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22 (реєстраційний номер рішення у ЄДРСР 122407044), що враховується судом у даній справі, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Отже, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача комісії в розмірі 1050,00 грн.
Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором від 19.11.2023 № 19.11.2023-100000140 становить: 9645,93 грн., з яких: 7000,00 грн. – основна сума боргу; 2645,93 грн. – заборгованість за процентами.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню на суму 9645,93 грн.
За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1), інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2).
До позовної заяви додано платіжну інструкцію від 30.04.2026 № СЦ00101311, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2662,40 грн., отже, враховуючи часткове задоволення позову на суму 9645,93 грн., що становить 90,18% від ціни позову, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 2662,40*90,18% = 2400,95 грн.
До позовної заяви додано квитанцію №2039691 від 29.04.2026, що підтверджує оплату позивачем послуг поштового зв`язку в розмірі 141,98 грн. Враховуючи висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 18.09.2023 у справі № 759/5806/20 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР: 113590610), ці витрати, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, відносяться до інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, та підлягають розподілу за правилами статті 141 ЦПК України. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню зазначені витрати пропорційно розміру задоволених вимог, у сумі: 141,98*90,18%=128,04 грн.
Інші документально підтверджені судові витрати в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 – 265, 268, 273, 319 ЦПК України, суд

вирішив:
1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором від 19 листопада 2023 року № 19.11.2023-100000140 в розмірі 9645,93 грн. (дев`ять тисяч шістсот сорок п`ять гривень 93 коп.), з яких: 7000,00 грн. – основна сума боргу; 2645,93 грн. – заборгованість за процентами.
3. В задоволенні решти позову – відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2400,95 грн. (дві тисячі чотириста гривень 95 коп.) витрат по сплаті судового збору та 128,04 грн. (сто двадцять вісім гривень 04 коп.) витрат по оплаті послуг поштового зв`язку.
5. Реквізити учасників справи:
- позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код: 37356833;
- відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду.
Повне судове рішення складено 13 липня 2026 року.

Суддя С.С. Гасанбеков