Крижопільський районний суд Вінницької області 

2/134/729/2026  
Справа № 134/1184/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
03 вересня 2026 року       Крижопільський районний суд
Вінницької області
в складі: головуючого-судді:  Зарічанського В.Г.
з участю секретаря:  Балух О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальності "Фінансова компанія "СІТІ КОЛЕКТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "СІТІ КОЛЕКТ" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 24326,57 грн. та понесені судові витрати.       Свої вимоги мотивує тим, що 18.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №74655691, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 14720,00 грн..  Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».      Кредитодавець на виконання умов договору позики №74655691 від 18.02.2022 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 14720,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача НОМЕР_1 .          02.11.2022 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» уклали договір факторингу № 029-021122 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №74655691 від 18.02.2022 року.          17.12.2025 року між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» до ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» було укладено Договір факторингу №17/12/25-01 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №74655691 від 18.02.2022.            Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за Договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань не виконав ні перед Кредитодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ», що набуло право вимоги за договором позики №74655691 від 18.02.2022 на підставі договору факторингу.           Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №74655691 від 18.02.2022 перед позивачем становить 24326,57 грн., з яких: основна сума боргу – 14720,00 грн; проценти за користування позикою – 9606,57 грн.      З посиланням на відповідні правові норми та докази, зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ», представник позивача просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області 02 липня 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.             Представник позивача ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» у судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника та не заперечують проти заочного розгляду справи.          Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням. Відповідач у визначений ухвалою суду строк відзив на позов до суду не подав.     Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.   Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).        З урахуванням вимог статей 223, 280ЦПКУкраїни суд провів заочний розгляд справи.              Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.             Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2ст. 191 ЦПК України.              З огляду на зазначене вище, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі.           Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.    Судом встановлено, що 18.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №74655691, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 14720,00 грн. строком на 30 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 1,99 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Відповідач електронним підписом підписала вказаний договір та додатки до нього одноразовим ідентифікатором wQrH0K8c3F.           Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №74655691 від 18/02.2022 року наданого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за період з 18.02.2022 по 12.12.2022 загальна заборгованість відповідача становить 24326,57 грн., з яких: 14720,00 грн. основна сума боргу; 9606,57 грн. проценти за користуванням позикою.            02.11.2022 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» уклали договір факторингу № 029-021122 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №74655691 від 18.02.2022 року.         Відповідно до реєстру прав вимог №12/12/2022 від 12.12.2022 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №74655691 від 18.02.2022 на суму 24326,57 грн., з яких: 14720,00 грн. основна сума боргу; 9606,57 грн. проценти за користуванням позикою.          17.12.2025 року між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» до ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» було укладено Договір факторингу №17/12/25-01 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №74655691 від 18.02.2022.           Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №17/12/25-01 від 17.12.2025 року ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №74655691 від 18.02.2022 на суму 24326,57 грн., з яких: 14720,00 грн. основна сума боргу; 9606,57 грн. проценти за користуванням позикою. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне.       Частиною 1 ст.205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.           Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.          Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.   Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.     Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.    Відповідно до абз.1 ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.             Згідно з правилами ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.  Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про електронну комерцію»).           У силу ч.5 ст.18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.    Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України).              Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.       Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.2 ст.1056-1 ЦК України).          У силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.        Відповідно до правил ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).   Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).  У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).          Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.       Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).           Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.      Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).     З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 договору позики №74655691 від 18.02.2022, який підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.             Сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах.          ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало взяті на себе зобов`язання та надало відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по тілу кредиту та заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.          Наявними у матеріалах справи доказами також підтверджується факт переходу права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» за договором позики, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем.  Як встановлено судом, відповідач після укладання кредитного договору належним чином не виконував свого зобов`язання, в тому числі новому кредитору, із здійснення платежів, чим допустив порушення умов повернення кредиту, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому допустив порушення виконання своїх зобов`язань.  Надані позивачем докази в сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором).   З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за договором позики №74655691 від 18.02.2022 року на суму 24326,57 грн., з яких: 14720,00 грн. основна сума боргу; 9606,57 грн. проценти за користуванням позикою є обґрунтованими та доведеними.      Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.    Доказами у справі встановлено, що 02.02.2026 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» та адвокат Богомолов В.В. уклали договір про надання правової допомоги №ДО-20260202/001.           Предметом договору визначено, що Клієнт доручає, а Адвокат, керуючись положеннями Закону України «Про адвокатську діяльність», Цивільного кодексу України та іншими актами чинного законодавства України приймає на себе зобов`язання здійснювати на користь Клієнта професійну правничу допомогу, у тому числі представництво інтересів клієнта у судах, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами.      З Витягу з Акту про надання правової допомоги №643 від 01.05.2026 вбачається, що було надано послуги загальною вартістю 12000,00 гривень.      Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.   Згідно з пунктом 4 частини 1статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі: Закон за №5076-VI) договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.         Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону за №5076-VI встановлено, що представництвом є вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону за № 5076-VI).    Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.         Разом із тим, цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які варто застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.     За змістом статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.         За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.    Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.            Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.  Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.    Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.      Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.          Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.           Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст.137 ЦПК, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.    Аналогічну правову позицію виклав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року (справа: №275/150/22).      Разом з тим, Позивач у позовних вимогах просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правову допомогу у розмірі 12000,00 гривень.    З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати у виді витрат на правову допомогу у розмірі 12000,00 гривень.             Щодо вимог позивача про стягнення зі ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з підготовкою та направленням документів суд вважає такі вимоги доведеними, а тому такі вимоги слід задоволити.            Відповідно до ст.141 ЦПК України з Відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн, що відповідатимуть принципу розумності та пропорційності.  Відповідно до чч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.              Відповідно до чч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.  Представник позивача зазначив, що сума фактично понесених та сплачених судових витрат становить 12 000 грн.           Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 12 000 грн.    Представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідача 381,74 грн. судових витрат пов`язаних із підготовкою та направленням документів боржнику, на підтвердження яких надав додаток №3 до Договору №ДТ-СК-30102025 від 28.01.2026 року, вимога позивача щодо стягнення таких витрат є обґрунтованою, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пов`язані з розглядом справи.             На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-81, 141,247,264-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 пр стягнення заборгованості за договором кредиту, задоволити.            Стягнути із ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ», (ЄДРПОУ 439507421) суму заборгованості за договором позики №74655691 від 18.02.2022 у розмірі 24326,57 грн., з яких: 14720,00 грн. основна сума боргу; 9606,57 грн. проценти за користуванням позикою. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» понесені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2662 ( дві тисячі шістсот шістдесят дві ) гривень 40 копійок; витрати на правову допомогу в сумі 12 000 ( дванадцять тисяч) гривень, витрати пов`язані з підготовкою та направленням документів у розмірі 381 (триста вісімдесят одна) гривень 74 копійок.              Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.      Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.            Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.         Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.            Найменування сторін:           Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ», код ЄДРПОУ 43950742, адреса місцезнаходження: проспект Соборності, будинок 30-А, приміщення (офіс) 321, місто Київ, 02154.       Відповідач: ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ).
Суддя