ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/3913/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В., 
секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ 2"
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.03.2026 у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ 2"
до Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія"
про здійснити підключення до власних електричних мереж електроустановок споживачів.

У судовому засіданні взяли участь представники: позивача - Лавринович О. В. та відповідача - Осипенко Н. М.

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень
1.1. У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ 2" (далі - позивач та/або ТОВ "ЖСК "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ 2") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "ЦЕНТРАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ" (далі - відповідач та/або ПрАТ "ПЕЕМ "ЦЕК"), в якому просило суд зобов`язати відповідача здійснити підключення до власних електричних мереж електроустановок споживачів - співвласників корпусу 3 багатоквартирного будинку № 48 по вул. Запорізьке шосе у місті Дніпрі.
1.2. Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку № 48, корпус 3 по вул. Запорізьке шосе, у м. Дніпрі, розірвано договір з попереднім управителем будинку та визначено управителем будинку позивача, з яким укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.02.2024 (далі - договір від 01.02.2024).
З метою виконання зобов`язань за вказаним договором від 01.02.2024, у частині, яка стосується обов`язку управителя (позивача) укласти договори про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирних будинків, ТОВ "ЖСК "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ 2" звернулося до відповідача з заявою-приєднанням до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, по об`єкту споживання за адресою: вул. Запорізьке шосе, буд. 48, корпус 3, м. Дніпро.
У зв`язку з неотриманням від відповідача відповіді щодо неможливості надання послуги розподілу за вказаною адресою, позивач вважає, що він фактично приєднав співвласників зазначеного будинку до публічного договору з відповідачем про розподіл електричної енергії. Натомість, відповідач має приєднати до своїх мереж електроустановки споживачів - співвласників багатоквартирного будинків, однак, до тепер цього не зробив, чим порушив права співвласників будинку на нормальні умови проживання в них.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судами
2.1. Як свідчать матеріали справи та установили суди попередніх інстанцій, між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОВО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ" (Споживач) та ПрАТ "ПЕЕМ "ЦЕК" (Оператор) укладено публічний договір про надання послуг з розподілу електричної енергії за об`єктами споживача, в тому числі за об`єктом - ліфти та освітлення в житловому будинку за адресою: м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе буд. № 48, корп. 3, ідентифікаційні коди точок розподілу (ЕІС-код) 62Z9862124233279 (№ 0048368), 62Z9058567663507 (№ 0048340).
Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 16.10.2023 у справі № 904/2214/23, яке набрало законної сили 04.03.2024, задовольнив позовні вимоги ПрАТ "ПЕЕМ "ЦЕК" та стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОВО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ" вартість необлікованої електричної енергії в сумі 1 646 560,27 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 24 698,41 грн.
14.02.2025, керуючись пунктом 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - НКРЕКП і ПРРЕЕ відповідно), ПрАТ "ПЕЕМ "ЦЕК" направило на адресу Товариством з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОВО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ" попередження № 398/380-05 про припинення розподілу електричної енергії у зв`язку з несплатою вартості необлікованої електроенергії в сумі 1 646 560,27 грн, яка визначена судовим рішенням у справі № 904/2214/23. 
25.02.2025 ПрАТ "ПЕЕМ "ЦЕК" здійснило відключення всіх електроустановок споживача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОВО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ" та припинення розподілу за нами, в тому числі за точками з ЕІС-кодами 62Z9862124233279 та 62Z9058567663507 за адресою: вул. Запорізьке шосе, 48, м. Дніпро на підставі пункту 7.5 ПРРЕЕ.
Дії ПрАТ "ПЕЕМ "ЦЕК", як оператора системи розподілу щодо здійснення такого відключення, в установленому порядку не оскаржувалися (доказів не надано).
Засновники Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОВО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ" ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заснували нову юридичну особу - ТОВ "ЖСК "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ 2" (позивача у цій справі), державну реєстрацію якої проведено 19.01.2024. 
Відповідно до рішення загальних зборів співвласників корпусу 3 багатоквартирного будинку № 48 по вул. Запорізьке шосе в місті Дніпрі, ТОВ "ЖСК "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ 2"обрано для надання послуг з управління корпусом 3 багатоквартирного будинку № 48 по вул. Запорізьке шосе в місті Дніпрі.
До матеріалів справи надано копію протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку № 48 за місцезнаходженням м. Дніпро, Запорізьке шосе, будинок 48, корпус 3, датованого 03.01.2024.
За змістом наведеного протоколу, збори співвласників також вирішили розірвати договір з попереднім управителем Товариством з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОВО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ" та визначили ТОВ "ЖСК "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ 2" з 01.02.2024 управителем багатоквартирного будинку № 48 корпус 3 по вул. Запорізьке шосе, м. Дніпро, затвердити умови договору на управління та обслуговування будинку з ним.
Відповідно до наданих позивачем доказів, 01.02.2024, на підставі протоколу загальних зборів від 03.01.2024, між ним та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: вул. Запорізьке шосе, буд 48, корпус 3, м. Дніпро укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, відповідно до умов якого позивач взяв на себе ряд зобов`язань, в тому числі й щодо укладення договору про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку.
Листом від 23.07.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОВО-СЕРВІСНА КОМПАНІЯ "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ" повідомило відповідача, що з 01.04.2024 його повноваження як управителя припинені, управителем житлових будинків, в тому числі за адресою: Запорізьке шосе, 48/3, є ТОВ "ЖСК "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ 2", з яким укладено прямі договори про надання послуг з розподілу електроенергії та постачання електричної енергії, відшкодування вартості послуг спожитої електроенергії буде здійснюється ТОВ "ЖСК "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ 2".
24.02.2025 позивач направив на адресу відповідача заяву-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за об`єктом споживача за адресою: вул. Запорізьке шосе, буд 48, корп. 3, м. Дніпро. До заяви про приєднання позивач додав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб щодо ТОВ "ЖСК "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ 2", копію договору про надання послуг з управління будинком від 01.02.2024, копію протоколу зборів співвласників будинку, витяг зі статуту та копію наказу від 19.01.2024 № 1.-01-к.
Відповідач відповідь щодо неможливості надання послуги розподілу електричної енергії за вказаною адресою не надав, та не приєднав до своїх мереж електроустановки споживачів - співвласників багатоквартирного будинків, що стало підставою для звернення позивача з позовом у цій справі.
3. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3.1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2025 у справі № 904/3913/25 (суддя Ліпинський О. В.), залишеним без змін Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.03.2026 (Іванов О. Г. - головуючий, судді: Верхогляд Т. А., Парусніков Ю .Б.) у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.
3.2. Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виснували, що для підключення визначених договором електроустановок до електричної мережі, позивач, разом із заявою-приєднанням до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, мав надати відповідачу заяву на підключення електроустановок (пункт 4.8.3 Кодексу систем розподілу), а також, здійснити оплату послуг з відновлення електроживлення (пункт 11.5.11 Кодексу систем розподілу), доказів здійснення чого, суду не надано. Отже, відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача здійснити підключення до власних електричних мереж електроустановок споживачів, які раніше були відключені від електроживлення у встановленому порядку.
4. Короткий зміст касаційної скарги і заперечення на неї
4.1. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2025 та постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.03.2026 у справі № 904/3913/25, ТОВ "ЖСК "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ 2" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ці рішення та постанову, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, витрати по справі покласти на відповідача.
4.2. Скаржник наголошує, що наявні підстави касаційного оскарження рішення та постанови, що визначені пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
4.3. На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права, а саме: ПРРЕЕ, Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310 (далі - КСР), у правовідносинах із суб`єктом, що не має правового статусу власника або користувача електроустановок, не є споживачем послуги з розподілу електричної енергії, а є особою, що уповноважена співвласниками житлового будинку на укладення договору з розподілу електричної енергії на користь співвласників будинку. 
Також скаржник наголошує на відсутності висновку Верховного Суду щодо можливості переведення деліктного зобов`язання у договірних відносинах.
У контексті наведених доводів скаржник зауважує, що: 
він не є споживачем послуги Оператора системи розподілу (далі - ОСР) у розумінні норм Закону України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ;
чинне законодавство щодо постачання та розподілу електричної енергії послуговується дефініціями «власник», «користувач», «споживач», до яких позивач, з огляду на характер його господарської діяльності, не має ніякого відношення;
посилання судів на правонаступництво в договорі, припиненому через неможливість виконання, є безпідставним;
підставою для стягнення у справі № 904/2214/23 стало позадоговірне порушення ПРРЕЕ, що призвело до збитків відповідача у цій справі, тобто деліктне правопорушення;
нелогічним та безпідставним є стягнення з третьої особи при незавершеному виконавчому провадженні щодо певного боржника; 
правопорушення скоєне за адресою, відмінною від адреси будинку, про підключення якого просить позивач; 
співвласники та мешканці корпусу 3 багатоквартирного будинку № 48 по вул. Запорізьке шосе в м. Дніпро наразі мають неосвітлені сходові клітини та непрацюючі ліфти, що не є справедливим по відношенню до них, які жодного правопорушення, що стало предметом розгляду у справі № 904/2214/23, не мають;
рішення загальних зборів співвласників є правочином в розумінні статті 202 ЦК України. І які б тривожні відчуття правочин не викликав у судді, він не має ігноруватися судом як такий, що встановлює певні правовідносини між сторонами цього правочину.
4.4. ПрАТ "ПЕЕМ "ЦЕК" у відзиві просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.
5. Позиція Верховного Суду 
5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
5.2. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, касаційний господарський суд переглядає оскаржувані рішення та постанову в межах доводів та вимог касаційної скарги.
5.3. Щодо підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України та доводів скаржника про необхідність формування Верховним Судом правового висновку щодо застосування положень ПРРЕЕ, КСР, у правовідносинах із суб`єктом, що не має правового статусу власника або користувача електроустановок, не є споживачем послуги з розподілу електричної енергії, а є особою, що уповноважена співвласниками житлового будинку на укладення договору з розподілу електричної енергії на користь співвласників будинку та щодо можливості переведення деліктного зобов`язання у договірних відносинах, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 вказав, що при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема, зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (див. також постанову Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 904/3807/19).
Крім того, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи. 
Верховний суд вбачає, що у даному випадку наведені у касаційній скарзі доводи на обґрунтування передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України підстави касаційного оскарження вищевикладеному не відповідають, зважаючи на те, що у касаційній скарзі скаржник не вказує конкретної норми ПРРЕЕ, КСР та/або іншої норми права, викладеної у будь-якому нормативно-правовому акті (законі, постанові, указі, кодексі) щодо якої відсутній висновок Верховного Суду, не обґрунтовує в чому саме полягає неправильне застосування судами норм матеріального права, не зазначає, яке значення для вирішення спору у цій справі матиме такий висновок, зважаючи на встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи; не аргументує необхідності формування єдиної правозастосовчої практики у наведеному випадку для правильного вирішення справи. 
Верховний Суд також зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц звернула увагу, що правові висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формулюються виходячи з конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для всіх життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права.
Для спростування будь-якого висновку, наведеного у оскаржуваних судових рішеннях скаржник має навести не особисті міркування щодо законності та обґрунтованості цих судових рішень, а довести, який саме висновок Верховного Суду щодо застосування якої саме норми права у подібних відносинах не був врахований судами попередніх інстанцій з урахуванням встановлених ними обставин справи, від якого висновку необхідно відступити, з наведенням обґрунтування такої необхідності та/або який висновок сформувати (пункт 183 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 918/686/21).
Стаття 2 ГПК України визначає завдання та основні засади господарського судочинства. Положення статті 19 Конституції України передбачають, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У контексті обраної скаржником підстави касаційного оскарження Верховний Суд констатує, що скаржник в касаційній скарзі лише окреслює свою позицію щодо правовідносин, що склалися між учасниками спору, в яких, на його думку, відсутній висновок суду касаційної інстанції. Касаційна скарга у цій частині за своїм змістом фактично зводиться до незгоди з наданою судами першої і апеляційної інстанцій оцінкою встановлених фактичних обставин справи, до необхідності надання судом касаційної інстанції переоцінки наявних в матеріалах справи доказів, що не є можливим з огляду на визначені в статті 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Відтак посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах визнаються декларативними, необґрунтованими та відхиляються.
З огляду на наведене, зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, не підтвердилася під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних рішення і постанови з цієї підстави.
6. Висновки Верховного Суду
6.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
6.2. Згідно з положеннями статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
6.3. Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції - без змін. 
7. Розподіл судових витрат
7.1. З огляду на висновок Верховного Суду про залишення касаційної скарги без задоволення судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія "ПРОСПЕКТ КОМФОРТ 2" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.03.2026 у справі № 904/3913/25 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ