Справа № 203/9237/26
Провадження № 1-кп/0203/3020/2026

В И Р О К
іменем України

07 вересня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 ,
за участю прокурора – ОСОБА_3 , 
обвинуваченого – ОСОБА_4 (у режимі відеоконференцзв`язку), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026042170000067 від 19.08.2026 року відносно  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який перебуває на посаді солдата резерву 3 взводу резерву 316 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

 
Молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, у посаді солдата резерву 3 взводу резерву 316 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576, та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, перебуваючи на Харківському напрямку Харківської області (більш точний час та місце під час досудового розслідування не встановлено), виконуючи бойові завдання, за невстановленими під час досудового розслідування обставинами, заволодів предметами, а саме: двома корпусами гранат типу Ф-1, з маркуванням «405 18-56 Т», «406 18-56 Т», двома запалами типу УЗРГМ з маркуванням «354 10-78», після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння знайдених ним предметів.
Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне придбання вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети є вибуховими речовинами, вибуховими пристроями, а також розуміючи, що він не має передбаченого законом дозволу на поводження з вищевказаними предметами, поклав два корпуси гранат типу Ф-1, з маркуванням «405 18-56 Т», «406 18-56 Т» та два запали типу УЗРГМ з маркуванням «354 10-78» до належного йому рюкзака, здійснивши таким чином придбання вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Далі, ОСОБА_4 19 серпня 2026 року (більш точний час під час досудового розслідування не було встановлено), реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, переміщуючись разом з вказаними корпусами гранат типу Ф-1 та двома запалами типу УЗРГМ, направився у частину щорічної відпустки, здійснивши таким чином придбання та носіння вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
19 серпня 2026 року у період часу з 16 год. 35 хв. до 16 год. 55 хв. працівниками поліції на залізничному вокзалі станції Дніпро-Головний, розташованому за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11, у ОСОБА_4 виявлено та вилучено конструктивно оформлені заряди вибухової речовини, а саме два споряджені корпуси ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні для здійснення вибуху; два уніфіковані запали ручних гранат модернізовані типу УЗРГМ промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні для здійснення вибуху, які ОСОБА_4 придбав та носив без передбаченого законом дозволу.
ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та надав пояснення, аналогічні викладеним в обвинувальному акті.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у носінні та придбанні вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи зі вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, за місцем несення служби та місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, в КНТ «ДБКЛПД» ДОР за архівною документацією не значиться, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , в ході проведення досудового розслідування не встановлені.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для перевиховання та попередження нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Речові докази відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у відповідності до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. 
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. ст. 369-371,373,374,376,392-395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
 
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК Українипокласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
На підставі ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців – командирами військових частин.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/104-26/30821-ВТХ від 26.08.2026, які складають 1925 (одна тисяча дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 44 копійки.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1