ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/9348/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А., 
за участю секретаря судового засідання - Кравченко О. В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2026 (головуючий - Буравльов С. І., судді: Андрієнко В. В., Шапран В. В.) і рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 (суддя Морозов С. М.) у справі 
за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі"
про стягнення 2 118 093, 56 грн. 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Узагальнений зміст і обґрунтування позовних вимог 
1. У липні 2025 року Приватне акціонерне товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - Позивач, ПрАТ "НЕК "Укренерго") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (далі - Відповідач, ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі") про стягнення 68 112 123, 50 грн заборгованості за договором про надання послуг з передачі електричної енергії № 0533-02041-ПП від 01.01.2024, а також 1 359 403, 92 грн інфляційних втрат та 758 689, 64 грн 3% річних.
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПрАТ "НЕК "Укренерго" стверджувало про порушення ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні мережі" своїх зобов`язань за укладеним між ними договором, що полягало у невчасному та не у повному обсязі внесенні оплати за поставлену електричну енергію.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
3. Розглядаючи заявлений позов, господарський суд першої інстанції встановив, а господарський суд апеляційної інстанції перевірив, що 03.11.2023 ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" звернулось до ПрАТ "НЕК "Укренерго" із заявою-приєднанням до договору про надання послуг з передачі електричної енергії, у якій надало письмову згоду на приєднання до умов договору.
4. ПрАТ "НЕК "Укренерго" листом № 01/58000 від 01.11.2023 підтвердило приєднання ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" до умов договору з 01.01.2024. 
5. Таким чином, 01.01.2024 між Позивачем (як оператором системи передачі, ОСП) та Відповідачем (як користувачем) було укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0533-02041-ПП (далі - договір).
6. ПрАТ "НЕК "Укренерго" наказами № 742 від 22.12.2023, № 343 від 07.06.2024 внесло зміни, якими, зокрема, затверджено умови договору в новій редакції.
7. Так, згідно з п. 2.1 договору ОСП безперервно надає послугу з передачі електричної енергії, а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.
8. Відповідно до п. 6.2 договору користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду (календарного місяця) згідно із такою системою платежів і розрахунків: 
1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду; 
2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду; 
3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду. 
9. Пунктом 6.4 договору передбачено, що користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі послуги, наданих оператором системи передачі, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається адміністратору комерційного обліку протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в системі управління ринком, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку. Оплату вартості послуги після коригування обсягів та вартості послуг користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно) або акт приймання-передачі послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно). Акти приймання-передачі послуги та акти коригування до актів приймання-передачі послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді оператор системи передачі направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису або надає користувачу два примірники акта приймання-передачі послуги та/або акта коригування до актів приймання-передачі послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі послуги та актів коригування до актів приймання-передачі послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання користувачем. 
10. За період з березня по травень 2025 року Позивач надав Відповідачу послуги та надіслав на його адресу відповідні рахунки для оплати поетапної вартості послуг, а також акти приймання-передачі послуги за березень-травень 2025 року та акти коригування до актів приймання-передачі послуги за січень - травень 2024 року, липень 2024 року, вересень 2024 року.
11. Проте рахунки та акти приймання-передачі послуги, виставлені за період з січня по травень 2024 року, липень 2024 року, вересень 2024 року, з березня по травень 2025 року, Відповідач оплатив частково та з порушенням строку виконання зобов`язань.
12. Після звернення ПрАТ "НЕК "Укренерго" до місцевого суду з позовом у цій справі ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні мережі" в повному обсязі оплатило поставлену електроенергію на загальну суму 68 112 123, 50 грн. 
Узагальнений зміст і обґрунтування рішень судів попередніх інстанцій
13. Виходячи з наведених обставин, Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.11.2025 закрив провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 68 112 123, 50 грн.
14. 02.12.2025 місцевий суд ухвалив рішення по суті спору, яким позов задовольнив частково. Стягнув з Відповідача на користь Позивача 758 689, 64 грн 3% річних, 881 795, 45 грн інфляційних втрат та 837 031, 30 грн судового збору. В іншій частині в задоволенні позову відмовив. Також суд відстрочив виконання рішення на 12 місяців до 02.12.2026. 
15. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за прострочення виконання грошового зобов`язання Позивач нарахував Відповідачеві 1 359 403, 92 грн інфляційних втрат та 758 689, 64 грн 3% річних. Водночас з розрахунку Позивача вбачається, що останній безпідставно нарахував інфляційні втрати за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання, де час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця. Тому, суд здійснив власний розрахунок і дійшов висновку про обґрунтованість інфляційних втрат у сумі 881 795, 45 грн. 
16. Переглянувши справу в апеляційному порядку, Північний апеляційний господарський суд рішення місцевого суду в частині розподілу судового збору за подання позовної заяви скасував та ухвалив у цій частині нове, яким стягнув з Відповідача на користь Позивача 25 417, 12 грн судового збору. В іншій частині рішення суду попередньої інстанції залишив без змін. 
Касаційна скарга
17. Не погодившись із судовими рішеннями в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а також в частині задоволення заяви Відповідача про відстрочення виконання рішення, ПрАТ "НЕК "Укренерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить в означених частинах їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі та про відмову у задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи касаційної скарги
18. Підставою касаційного оскарження ухвалених судами попередніх інстанцій рішень скаржник визначив положення пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
19. Обґрунтовуючи означену підставу стверджує про те, що: 
- суди попередніх інстанцій неправильно застосовували приписи частини другої статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та не врахували висновків Верховного Суду щодо правильного застосування наведеної норми у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 щодо методики нарахування інфляційних втрат та від 03.07.2024 у справі № 910/7722/23 щодо нарахування інфляційних втрат при здійсненні часткових погашень суми основного боргу; 
- суди попередніх інстанцій порушили положення статей 236, 331 ГПК України та не врахували висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 910/8153/17 щодо необхідності надання оцінки достовірності та достатності доказів для винесення рішення про відстрочення виконання рішення суду. 
Узагальнені доводи інших учасників справи 
20. Відповідач своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів попередніх інстанцій
21. Касаційне провадження у цій справі Верховний Суд відкрив з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, про що 05.06.2026 постановив відповідну ухвалу. 
22. Згідно з частинами першою - другою статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
23. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
24. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників Позивача (Тєплова В. С.) і Відповідача (Гучок В. В.), дослідив наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірив на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права і вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. 
25. Відповідно до приписів частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
26. Частиною п`ятою статті 236 ГПК України також передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
27. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.03.2024 у справі № 191/4364/21 вказала, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.
28. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, на яку скаржник посилається у касаційній скарзі, виснувано, зокрема, таке:
"24. Статтею 625 ЦК України передбачено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.
25. Водночас, на практиці існують різні підходи до застосуванням механізму розрахунку інфляційних втрат у порядку частини другої статті 625 ЦК України у разі, якщо прострочення виконання грошового зобов`язання становить неповний місяць.
З огляду на таке, Об`єднана палата Касаційного господарського суду вважає за доцільне роз`яснити, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
26. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 ЦК України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків".
29. Водночас Верховний Суд у постанові від 17.10.2023 у справі № 921/460/22 зауважив, зокрема, таке:
"45. У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 зазначається, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу, 100 грн) до уваги береться сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу, " і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн). Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою: "Х" * "і-1" - 100 грн = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці, 100 грн - умовна сума погашення боргу в цьому місяці, "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).
За наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).
У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців поспіль, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100 %.
Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.
Отже, при зменшенні суми боргу внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). Подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).
46. Вказані висновки відображені у низці постанов Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду (постанови від 20.01.2022 у справі № 910/6802/21, від 23.09.2021 у справі № 924/2/21, від 29.07.2020 у справі № 914/1470/19 тощо).
47. Таким чином, при частковому погашенні боргу застосовується правило, за яким у розрахунковому місяці від загальної суми боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці, віднімається сума погашення. Залишкова заборгованість продовжує слугувати невиконаним грошовим зобов`язанням, на яке до моменту фактичного виконання можуть нараховуватися інфляційні втрати.
48. Натомість висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, підлягають застосуванню в разі повного погашення боргу, що припадає на неповний місяць (з 1 до 15 числа відповідного місяця), а також у разі виникнення боргу в неповному місяці (якщо строк виконання грошового зобов`язання припадає з 16 до 31 числа відповідного місяця). За таких обставин інфляційна складова боргу не нараховується.
49. Якщо ж у конкретному місяці сума боргу зменшується лише частково (на певну суму), і надалі борг продовжує існувати, підстави для ненарахування інфляції за цей місяць відсутні. Зворотне означало б, що боржник, який щомісяця з 1 до 15 числа формально сплачує кредитору частину боргу (яка може бути незначною порівняно із загальною сумою боргу), повністю звільняється від обов`язку сплати інфляційних втрат з їх виключенням зі складу грошового зобов`язання".
30. Аналогічні висновки повторені у постанові Верховного Суду від 03.07.2024 у справі № 910/7722/23, на яку скаржник посилається у касаційній скарзі.
31. В свою чергу у постанові від 23.05.2023 у справі № 910/10442/21 Верховний Суд вказав, що "ураховуючи вимоги статей 79, 86 ГПК України, господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми заборгованості та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем)". 
32. При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до частин першої, другої статті 86 та частини четвертої статті 269 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
33. Водночас з оскарженої постанови суду попередньої інстанції вбачається, що в порушення наведених норм процесуального права апеляційний господарський суд належним чином не перевірив здійснене господарським судом першої інстанції застосування припису частини другої статті 625 ЦК України при оцінці проведеного Позивачем розрахунку позовних вимог в частині інфляційних нарахувань, а лише обмежився формальною вказівкою про свою згоду із здійсненим місцевим судом перерахунком, цілковито лишивши без уваги той факт, що у рішенні місцевого суду відсутні обґрунтування щодо такої оцінки з урахуванням, зокрема, згаданого вище правового висновку Верховного Суду із постанови від 17.10.2023 у справі № 921/460/22 та від 03.07.2024 у справі № 910/7722/23, на який ПрАТ "НЕК "Укренерго" посилалося в апеляційній скарзі.
34. Виходячи з цих міркувань, колегія суддів суду касаційної інстанції висновок апеляційного господарського суду в частині відмови у стягненні з Відповідача частини суми заявлених інфляційних втрат вважає передчасним та з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції (стаття 300 ГПК України) доходить висновку про необхідність нового апеляційного розгляду даної справи щодо цієї частини позовних вимог. 
35. Враховуючи наведене, заявлена у касаційній скарзі підстава касаційного оскарження, визначена у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, знаходить своє підтвердження у межах здійснення касаційного провадження у цій справі.
36. Щодо ж аргументів касаційної скарги в частині висновків судів попередніх інстанцій про відстрочку виконання рішення місцевого господарського суду у цій справі, то вони колегією суддів не розглядаються, оскільки ухвали судів щодо відстрочки або розстрочки виконання рішень касаційному оскарженню не підлягають. Цитовані скаржником висновки із постанови Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 910/8153/17 стосуються редакції ГПК України, чинної до 15.12.2017. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
37. Пунктом 2 частини першої статті 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
38. Згідно із частиною четвертою статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
39. Враховуючи наведені міркування, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги, скасування постанови апеляційного суду в частині відмови у стягненні з Відповідача частини інфляційних втрат та передачу цієї справи у вказаній частині на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. 
40. Під час нового розгляду справи господарському суду апеляційної інстанції слід взяти до уваги наведене в цій постанові, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо дослідити наявні у справі докази і, в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством, ухвалити відповідне рішення.
За таких обставин, керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314 - 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задовольнити частково. 
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2026 у справі № 910/9348/25 в частині відмови у стягненні інфляційних втрат скасувати та у цій частині направити дану справу на новий розгляд до апеляційного господарського суду. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Головуючий Міщенко І. С.

Судді Берднік І. С.

Зуєв В. А.