Справа № 344/7490/26
Провадження № 2-а/344/100/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді Мелещенко Л.В. 
за участю секретаря судового засідання – Дутки Р.-І.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження по справі, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач  ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження по справі.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рухався на власному транспортному засобі Джіп Черокі, державний номерний знак НОМЕР_1 , з населеного пункту Золочів, Львівської область у м. Івано-Франківськ. 
Приблизно о 20 годині 19 хвилин на трасі Н-09 365 км позивач побачив у дзеркало заднього виду поліцейське авто із включеними проблисковими маячками червоного кольору (при цьому звуковий сигнал не подавався, патрульне авто просто їхало за транспортним засобом позивача), одразу після цього позивач прийняв вправо на обочину та зупинився, із патрульного авто вийшла старший лейтенант поліції Дуплеца Тетяна Ярославівна, яка сказала, щоб він проїхав далі у «карман» та зупинився. Відповідно позивач проїхав та зупинився.
Після зупинки до позивача знову підійшла старший лейтенант поліції ОСОБА_2 та сказала, щоб він надав їй водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Позивач запитав причину зупинки, на що було повідомлено, що підстава для зупинки пункт 3 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме йому було повідомлено, що на його авто є орієнтування, на підставі звернення громадянина, що він нібито грубо порушує Правила дорожнього руху під час керування транспортним засобом. 
Позивач попросив показати орієнтування, тоді старший лейтенант ОСОБА_2 «виправилась» та вже почала казати, що то не було звернення громадянина на лінію 102, а до їхнього екіпажу безпосередньо нібито звернувся громадянин з відповідним повідомлення про порушення ним Правил дорожнього руху. 
На прохання надати відео з боді-камери, де проходить звернення такого громадянина, позивачу було відмовлено, на що позивач відповів відмовою щодо надання документів, так як об`єктивно був впевнений щодо протиправних дій з боку поліцейської, надуманої причини зупинки, особливо з урахуванням того, що законність застосованого превентивного заходу (зупинка транспортного засобу) не була підтверджена жодними можливими доказами з боку старшого лейтенанта ОСОБА_2 . 
Після цього старший лейтенант поліції ОСОБА_3 повідомив йому «нову» версію причини його зупинки, а саме: порушення ним пункту 11.5. Правил дорожнього руху та надав відео з мобільного телефону іншого поліцейського (скоріше за все ОСОБА_2 ), де видно 4 - 6 секунд, як він рухається у лівій полосі при вільній правій. Натомість на відео також зафіксовано, що дорожнє полотно правої смуги має ями, вибоїни, наслідки неякісно зробленого ямного ремонту, особливо в темну пору доби, коли під світлом фар нечітко видно яма це чи латка. Пояснення щодо об`їзду перешкод на правій полосі були надані старшому лейтенанту ОСОБА_3 .Враховуючи, що спілкування з поліцейськими займало вже досить довгий час, а позивач поспішав додому, то також було подано клопотання щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за місцем його проживання, на що ОСОБА_3 клопотання не задовольнив з причини того, що нібито і так вже має достатньо доказів для притягнення до адміністративної відповідальності, фактично озвучивши таке під час дослідження доказів.
Після таких висловів поліцейського позивач заявив клопотання про відвід, мотивований тим, що, по-перше, ОСОБА_3 його не зупиняв, а фактично встряг у розмову з додатковим обґрунтуванням причин зупинки, по-друге, причина зупинки не є законною і транспортний засіб зупинений не в порядок передбачений законодавством, в-третіх, дії поліцейського Саміло Р.Б. явно є передбачуваними відносно притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 
Після цього старший лейтенант ОСОБА_3 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6986484 за порушення пункту 11.5. Правил дорожнього руху та наклав штраф у розмірі 510,00 гривень. 
Позивач вважає, що недоведеність факту правопорушення та порушення процесуальних гарантій є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. 
За наведених обставин позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №6986484 від 07 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити (а.с. 1-6, 63-69).
07 травня 2026 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить у позові відмовити.
Відповідач зазначає, що 07 квітня 2026 року інспектор взводу № 1 роти ТОР УПП в Івано-Франківській області ДПП старший лейтенант поліції Саміло Роман Богданович спільно зі своїм напарником під час патрулювання під час патрулювання на ділянці автодороги Н-09 «Мукачево – Івано-Франківськ – Львів», 365 км. близько 20 години 19 хвилин помітили транспортний засіб JEEP CHEROKEE, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого керував транспортним засобом, рухаючись в крайній лівій смузі на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, при вільній правій смузі, чим порушив пункт 11.5 Правил дорожнього руху.
Після зупинки автомобіля, поліцейський відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» представився та проінформував водія про причину зупинки, а саме: водій, керуючи транспортним засобом, рухався на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, в крайній лівій смузі, при вільній правій. Після виконання вимог, передбачених статтею 18 та статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський висловив вимогу до водія про пред`явлення документів, передбачених підпунктами «а», «б», «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху. 
Водієм виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач, який виконав вимогу поліцейського, пред`явивши вищевказані документи.
Відповідно до статті 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, старший лейтенант поліції Саміло Р.Б. як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення зазначені у статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивача ознайомлено з правами особи, що притягається до адміністративної відповідальності передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтею 63 Конституції України, заслухано усні пояснення водія.
Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, інспектором після розгляду адміністративної справи винесено постанову серії ЕНА №6986484 від 07.04.2026 з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень.
Відповідач зазначає, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими нормативно-правовими актами, при накладенні адміністративного стягнення у вигляді штрафу, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що доводи позивача нічим необґрунтовані та не знаходять фактичного підтвердження щодо невинуватості останньої у вчиненні нею адміністративного правопорушення, а лише спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності без належних на те правових підстав. Незгода позивача з інкримінованим їй адміністративним правопорушенням та накладенням на неї стягнення у вигляді штрафу є суб`єктивною думкою останньої, яка жодним чином не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 91-99).
07 травня 2026 року позивач ОСОБА_1 надав до суду клопотання, в якому просить постановити окрему ухвалу у справі №344/7490/26 щодо виявлених під час розгляду справи порушень законодавства працівниками Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, направити окрему ухвалу та матеріали справи до Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Львові для проведення перевірки викладених обставин та вирішення питання щодо наявності в діях працівників поліції ознак кримінальних правопорушень, зобов`язати відповідний орган повідомити суд про результати розгляду окремої ухвали у встановлений законом строк (а.с. 87-89).
07 травня 2026 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить задовольнити. 
Позивач зазначає, що надані відповідачем пояснення та доводи у відзиві не усувають виявлених у справі процесуальних та доказових порушень і не спростовують обставин, на які посилається позивач, Наведені обставини, зафіксовані на відеозаписах, у своїй сукупності свідчать про істотні порушення порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що виразились у відсутності визначеності посадової особи, яка здійснювала розгляд справи, суперечливому та змінному повідомленні причин зупинки транспортного засобу, безпідставному втручанні інших працівників поліції у процес розгляду справи, а також недотриманні вимог щодо належного інформування позивача про суть інкримінованого правопорушення. 
Крім того, з відеозаписів вбачається відмова поліцейських у наданні на вимогу позивача доказів правопорушення, використання неналежних технічних засобів для демонстрації відео, а також ненадання відеозаписів з боді-камер, які є обов`язковими технічними засобами фіксації дій поліцейських. 
Окремо слід зазначити наявність ознак психологічного тиску на позивача, висловлювання погроз, упереджених суджень та образливих висловлювань, що свідчить про відсутність неупередженості та об`єктивності при розгляді справи. 
Позивач вважає, що сукупність зазначених порушень свідчить про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався з істотним відхиленням від вимог законодавства, без дотримання принципів законності, об`єктивності та неупередженості, що позбавило позивача можливості реалізувати право на захист. За таких обставин оскаржувана постанова не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню (а.с.76-85).
29 травня 2026 року представником відповідача подано до суду додаткові пояснення у справі, в яких просить врахувати викладені пояснення, відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали, відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с.108-113).
02 червня 2026 року позивачем надано до суду заперечення щодо аргументів та доводів додаткових пояснень (а.с. 156-168).
03 червня 2026 року позивачем подано до суду через систему «Електронний суд» заперечення (на відповідь на відзив), в якому просить прийняти дані заперечення; задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а адміністративну справу закрити за відсутності складу правопорушення; , постановити окрему ухвалу щодо дій поліцейських, зокрема поліцейського Саміла Р.Б.; обставини, викладені в окремій ухвалі, довести до відома начальника УПП в Івано-Франківській області для реагування в межах повноважень; копію окремої ухвали направити начальнику УПП в Івано-Франківській області; зобов`язати начальника УПП в Івано–Франківській області Олега Костенка повідомити про розгляд даної ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області протягом місяця з дня отримання копії даної ухвали та роз`яснити, що залишення посадовою особою без розгляду окремої ухвали суду або невжиття заходів до усунення зазначених в ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду тягне за собою адміністративну відповідальність, визначену ст. 185-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.181-192).
26 червня 2026 року представником відповідача подано до суду додаткові пояснення у справі, в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог (а.с. 196-197).
Процесуальні дії у справі.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 квітня 2026 року, головуючим суддею визначено Мелещенко Л.В. (а.с.34).
Ухвалою суду від 22 квітня 2026 року позовну заяву залишено без руху (а.с.35-37).
Ухвалою суду від 28 квітня 2026 року прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 72-73).
Пояснення учасників справи у судовому засіданні.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.
Представник відповідача Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції Петришина І.Я. у судовому засідання заперечував проти задоволенні позовних вимог, просив суд у задоволенні позову відмовити.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7, 19, 25, 41, 58).
ОСОБА_1 взятий на облік внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується копією довідки від 04.05.2024 № 2615-5003271608 (а.с.8, 20, 42).
08 квітня 2026 року позивач звертався до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління ДБР у м. Львові з повідомленням про кримінальне правопорушення (а.с.23-24, 53-56).
З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії  ЕНА № 6986484 від 07 квітня 2026 року вбачається, що водій  ОСОБА_1 , на ділянці автодороги Н-09 «Мукачево – Івано-Франківськ – Львів», 365 км, керуючи транспортним засобом марки JEEP CHEROKEE, державний номерний знак НОМЕР_1 , на ділянці дороги, яка має дві смуги руху в одному напрямку, здійснив виїзд на крайню ліву смугу та здійснив по ній рух, при цьому права смуга була вільна, чим порушив пункт 11.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення (а.с. 26, 59-60, 102).
07 квітня 2026 року Комунальним некомерційним підприємством «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено (а.с.27, 61).
ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с. 28, 62, 194).
Комунальним некомерційним підприємством «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» було видано направлення ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.169, 193).
Норми права, що підлягають застосуванню, та висновки суду
за результатами розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
За правилами частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.
Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до вимог статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно пунктів 8, 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. 
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
У пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам статей 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Пунктом 11 Правил дорожнього руху визначено порядок розташування транспортних засобів на дорозі.
Відповідно до пункту 11.5 Правил дорожнього руху на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).
Згідно статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Нормами Закону України «Про Національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.
За змістом положень статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п`ятою-шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з частиною першою статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Статтею 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 14 лютого 2018 року по справі №536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.
Частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності містить інформацію про те, що до постанови додається відео з нагрудної камери 471577 та автомобільного реєстратора зі службового транспортного запису.
У судовому засіданні встановлено та підтверджено відеозаписами, які сумнівів у суду не викликають та розцінюються належними доказами, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки JEEP CHEROKEE, державний номерний знак НОМЕР_1 , на ділянці дороги, яка має дві смуги руху в одному напрямку, здійснив виїзд на крайню ліву смугу та здійснив по ній рух, при цьому права смуга була вільна, чим порушив пункт 11.5 Правил дорожнього руху 
Посилання позивача на те, що він його дії були зумовлені об`єктивною необхідністю забезпечення безпеки дорожнього руху, тому відповідали вимогам Правил дорожнього руху, суд оцінює критично та зазначає наступне. 
Пункт 11.5 Правил дорожнього руху дозволяє водієві виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку у наступних випадках:
- якщо праві зайняті; 
- для повороту ліворуч; 
- для розвороту; 
- для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).
Підстав, передбачених пунктом 1.15 Правил дорожнього руху, які б дозволяли позивачу виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку, позивачем не наведено, а судом під час розгляду справи не встановлено.
Будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.
Судом встановлено, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у даній адміністративній справі виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, надано до суду належні докази на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, та, зокрема, докази вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За вказаних обставин суд дійшов висновку про наявність належних та достатніх доказів порушення позивачем вимог пункту 11.5 Правил дорожнього руху і, відповідно, вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Усі інші пояснення учасників справи, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
Суд, надавши правову оцінку змісту обґрунтування складу адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові, з урахуванням вимог статей 256, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважає, що посадовою особою повністю були з`ясовані усі обставини, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, тому оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6986484 від 07 квітня 2026 року прийнята правомірно, а в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.
Щодо винесення окремої ухвали, то судом під час розгляду даної справи було встановлено, що твердження позивача про нібито порушення процедури, перевищення повноважень та інші обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, дії поліцейських були законними, обґрунтованими та відповідали вимогам чинного законодавства, тому відсутні підстави для винесення окремої ухвали.
Розподіл судових витрат.
У зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні позовних вимог, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі викладеного, відповідно до статей 33, 122, 251, 252, 254, 251, 256, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись статтями 9, 77, 134, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

В И Р І Ш И В : 

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження по справі – відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання:  АДРЕСА_2 .
Відповідач - Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: 76494 м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Юності, буд. 23.

Повний текст рішення складено та підписано 17 липня 2026 року.

Суддя Мелещенко Л.В.