Справа № 751/3328/26
Провадження № 2/750/2831/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
судді Косенка О.Д.,
секретар судових засідань – Суконнова В.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

у березні 2026 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - Позивач) засобами поштового зв`язку звернулося до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом, в якому просило стягнути з  ОСОБА_1 (далі - Відповідач) заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.07.2019 у розмірі 25469,26 грн та судові витрати.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.07.2019 Відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами та правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору Відповідач отримав кредит у розмірі 30 000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань Відповідачем утворилась заборгованість у заявленому до стягнення розмірі.
Ухвалою Новозаводського районного суду у м. Чернігові від 16.07.2025 справу направлено за територіальною підсудністю до Деснянського районного суду м. Чернігова.
Ухвалою судді Самусь Л.В. від 05.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрити провадження. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
23 травня 2026 року Відповідач через підсистему «Електронний суд» надіслав відзив на позовну заяву, де в задоволенні позовних вимог просив відмовити з огляду на наступне. У позовній заяві Позивач обґрунтовує заявлені вимоги посиланням на Анкету-заяву, Умови і правила обслуговування, Тарифи, Паспорт споживчого кредиту та інші внутрішні документи Банку. Водночас сам факт подання таких документів до суду не доводить, що саме ці документи були надані Відповідачу до укладення договору, були ним прочитані, зрозумілі та погоджені. Анкета-заява, на яку посилається Позивач, не містить повного викладення істотних умов кредитування. Зокрема, у ній відсутнє належне визначення процентної ставки, порядку її застосування, строків і порядку внесення платежів, відповідальності за прострочення, черговості погашення заборгованості та інших умов, на підставі яких Позивач фактично формує заявлений до стягнення борг. Посилання Банку на те, що Відповідач нібито приєднався до Умов і правил, не може замінювати належного доказу погодження конкретної редакції таких умов.
Крім того, як зазначає Відповідач розрахунок заборгованості, складений Банком в односторонньому порядку, є лише позицією Позивача щодо розміру вимог. Він не замінює первинних документів, не підтверджує сам по собі фактичне отримання коштів Відповідачем та не звільняє Позивача від обов`язку довести кожну складову заявленої суми належними і допустимими доказами.
Також, Відповідач просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності та витребувати банківську виписку за всіма рахунками відкритими на його ім`я.
Ухвалою суду від 03.06.2026 клопотання Відповідача задоволено, витребувано у Акціонерного товариства «Універсал банк» банківську виписку за рахунком, детальний розрахунок заборгованості, докази фактичного надання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) кредитних коштів, дані, що на дату підписання Анкети-заяви ОСОБА_1 був ознайомлений саме з тією редакцією Умов і правил, Тарифів та Паспорта споживчого кредиту, які долучені АТ «Універсал Банк» до позовної заяви, докази направлення ОСОБА_1 змін до Умов, Тарифів, процентних ставок, штрафних санкцій та інших істотних умов обслуговування договору №б/н від 24.07.2019, технічні докази акцепту ОСОБА_1 Умов, Тарифів та Паспорта споживчого кредиту в електронній формі, а саме: дати, часу, способу підтвердження, ідентифікатору операції, ІР-адресу/пристрій або інші технічні дані, які АТ «Універсал Банк» вважає підтвердженням такого акцепту. 
Рішенням Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 02.07.2026 № 1348/0/15-26 суддю ОСОБА_2 звільнено з посади та відраховано зі штату Деснянського районного суду м. Чернігова 06.07.2026, згідно з наказом голови Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.07.2026 № 30-кг.
Рішенням зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.07.2026 № 12 вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебували у провадженні судді Самусь Л.В. – 14.07.2026.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2026 дану справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Косенко О.Д.
Ухвалою суду від 15.07.2026 справу за вказаним позовом прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 27.07.2026.
Представник Позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
24 липня 2019 року Відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим власноручно підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а.с.20).
Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір надання банківських послуг (далі - Договір). Підписавши Анкету-заяву Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.
Згідно з п. 6 Анкети-заяви Відповідач погодився вважати наведений зразок свого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в Банку. Засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Пунктом 11 Анкети-заяви встановлено, що усе листування щодо цього Договору здійснюється через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору.
Заява – анкета містить персональні дані Відповідача, зокрема номер телефону, його ІПН, паспортні дані. Копії цих документів долучені до матеріалів позову.
До позовної заяви Позивач додав витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (далі – Умови і правила) та Паспорт споживчого кредиту Картки «monobank» (а.с. 27-48, 49-51).
Згідно із п. 1 Розділу 1 «Терміни та визначення» Умов і правил мобільний додаток - сервіс Банку, що дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку (далі - Мобільний додаток).
Відповідно до п. п. 2. 1. п. 2 Розділу І Умов Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору, в тому числі платіжної системи MasterCard, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України.
Відповідно до п. п. 5.3 Розділу І Умов Клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими Клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. 
У підпунктах 2.1, 2.4, 2.5 пункту 2 розділу II Умов визначено, що для надання послуг Банк видає Клієнту картку (далі - Картка). Підписанням Анкети-заяви Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank». Платіжна картка активується Банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації Клієнта при проведенні операцій з використанням Картки при активації Картки встановлюється ПІН-код, який є аналогом власноручного підпису Клієнта. 
Підпунктом 5.11. п. 5 розділу ІІ Умов визначено, що клієнт зобов`язаний сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в терміни, зазначені у мобільному додатку.
Згідно з Паспортом споживчого кредиту: строк кредитування 5 років з правом автоматичного продовження. Тип кредиту – поновлювана кредитна лінія з пільговим періодом використання; пільгова відсоткова ставка - 0,00001% річних. Базова відсоткова ставка становить 3,2% на місяць (38,4 % річних).
Згідно з п.п. 4.15 п. 4 Розділу II Умов за порушення строків сплати щомісячного мінімального платежу Клієнт сплачує Банку відсотки в подвійному розмірі від базової процентної ставки, зазначеної в Тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. 
Підпункт 4.16 п. 4 Розділу II Умов передбачає, що у разі порушення терміну сплати Щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за Кредитом вважається простроченою. На залишок простроченої Заборгованості Банк нараховує, а Клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із Тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного Клієнтом Кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування Кредитом у розмірі 0,00001 % річних.
На підставі укладеного Договору Відповідач отримав кредит у розмірі 30000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка Відповідача.
Факт перерахування коштів Відповідачу підтверджується випискою по особовому рахунку Відповідача.
Розмір встановленого Відповідачу кредитного ліміту підтверджується Довідкою Позивача від 20.02.2026, згідно якої Відповідач отримав кредит у розмірі 30000,00 грн (а.с. 19). 
Згідно з розрахунком заборгованості за Договором станом на 04.02.2026 заборгованість боржника на час проведення розрахунку за тілом кредиту становить 25469,26 грн, за відсотками – 0,00 грн. (а.с. 12-18).
Отже, Позивач виконав свої зобов`язання за договором, відкривши Відповідачу картковий рахунок та встановивши кредитний ліміт, а також надавши Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. 
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Факт виникнення фінансово-кредитних відносин між Позивачем та Відповідачем встановлено на підставі аналізу та оцінки поданих Позивачем належних та допустимих доказів.
Надані Позивачем виписки по картковому рахунку позичальника про рух коштів свідчать про те, що Відповідач дійсно отримував кредитні кошти в банку, користувалася ними в межах кредитного ліміту та здійснював часткове їх погашення.
За приписами п. п. 3, 6 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. При цьому, п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 18.06.2003 № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
З огляду на це, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості Відповідача за тілом кредиту у сукупності з іншими доказами. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 по справі №200/5647/18 від 28.08.2023 у справі № 206/3009/15, від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18 та ін.
Отже суд доходить висновку, що факт отримання Відповідачем та використання кредитних коштів підтверджений належними та допустимими доказами.
У Відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п. 4.16 п. 4 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.
Ураховуючи вищевикладене, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд доходить висновку, що право Позивача на повернення фактично отриманих боржником коштів має бути судом захищене.
Банком заявлена до стягнення заборгованість за Договором, що утворилася станом на 04.02.2026 у розмірі 25469,26 грн, та яка складається із заборгованості за тілом кредиту.
Разом з тим, з розрахунку заборгованості, а також з виписки Відповідача по особовому рахунку вбачається, що до тіла кредиту включені нараховані та списані банком відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом.
Указані відсотки, відповідно до виписок з карткового рахунку позичальника про рух коштів, відображалися Позивачем на дебетному рахунку Відповідача, тобто фактично на їх розмір збільшувалася сума його кредитних зобов`язань перед банком (тіло кредиту).
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, які безпідставно у позовній заяві та розрахунку вказав складовою частиною тіла кредиту, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank / Universal Bank та Паспорт споживчого кредиту картки monobank, як на невід`ємні частини спірного договору.
Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank / Universal Bank, що надані Позивачем на підтвердження позовних вимог, дійсно визначені, в тому числі: нарахування процентів, обов`язки клієнта (позичальника) та порядок і строки їх сплати.
Поруч з тим, подані Позивачем документи не містять підтверджень, що саме ці Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання Відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо процентів та відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у заявлених Позивачем до стягнення розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту Позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті Позивача могли неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (24.07.2019) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (березень 2026 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови і правила обслуговування фізичних осіб у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
З цього приводу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 висловила таку правову позицію.
Надані Позивачем Умови і правила обслуговування фізичних осіб, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Суд звертає увагу, що єдиним документом, з наданих Позивачем до суду, який містить підпис Відповідача, є Заява-анкета про надання банківських послуг від 24.07.2019, у якій взагалі не згадується про обов`язок Відповідача сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. 
Обов`язок доведення обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень відповідними доказами, згідно зі ст. ст. 12, 81, 83 ЦПК України покладено на сторони. Указані докази повинні відповідати критеріям, визначеним ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України.
При цьому, згідно з ч. 4 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати, встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, принципу справедливості розгляду справи судом.
Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обгрунтованості нарахування Відповідачу процентів за користування кредитними коштами, які Позивач вказав у розрахунку як складову заборгованості за тілом кредиту, Позивачем до суду не надано.
Разом з тим, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Позивачу не повернуті, а тому підлягають стягненню з Відповідача у розмірі реальної простроченої заборгованості за тілом кредиту, без урахування відсотків, нарахованих Позивачу за відсутності доказів узгодження з ним порядку та розміру такого нарахування. 
На виконання ухвали суду про витребування доказів, Позивачем було надано три виписки про рух коштів по картці Відповідача, а саме: за періоди 24.07.2019 – 31.12.2020; 01.01.2021– 31.12.2022; 01.01.2023 – 18.06.2026.
За змістом виписки, за період з 24.07.2019 – 31.12.2020 сума витрат склала 13 510,37 грн, а сума зарахувань – 12 837,40 грн.
Таким чином сума боргу (різниця між сумою витрачених коштів банку та сумою погашення) Відповідача перед банком за цей період становить 672,97 грн.
Також з виписки вбачається, що у вказаному періоді Відповідачу нараховано та списано з його карткового рахунку на користь банку – 697,98 грн – процентів за користування кредитом, які стягненню не підлягають з огляду на неведені вище судом мотиви.
Таким чином, за період з 24.07.2019 – 31.12.2020 у Відповідача мала місце переплата по картковому кредиту у розмірі (697,98 – 672,97) = 25,01 грн.
За період з 01.01.2021– 31.12.2022 сума витрат склала 113 672, 20 грн, а сума зарахувань – 114 364,84 грн.
Таким чином переплата (різниця між сумою погашення та витрачених відповідачем коштів банку) Відповідача за цей період становить 692, 64 грн.
Також з виписки вбачається, що у вказаному періоді Відповідачу нараховано та списано з його карткового рахунку на користь банку – 8 670,07 грн – процентів за користування кредитом, які стягненню не підлягають.
Таким чином, за період з 01.01.2021– 31.12.2022 у Відповідача мала місце переплата по картковому кредиту у розмірі (692,64 + 8670,07) = 9 362,71 грн.
За період з 01.01.2023 – 18.06.2026 сума витрат склала 151 250,50 грн, а сума зарахувань – 122 493,57 грн.
Таким чином різниця між сумою витрачених відповідачем коштів банку та сумою погашення за цей період становить 28 756,93 грн.
Також з виписки вбачається, що у вказаному періоді Відповідачу безпідставно нараховано та списано з його карткового рахунку на користь банку – 8 670,07 грн – процентів за користування кредитом, які стягненню не підлягають.
Нарахований у виписці 18.03.2026 розмір судового збору – 3 328 грн за подачу позову не відображений у розрахунку заборгованості та не входить до ціни позову, до стягнення заявлений окремо, а тому указана сума також не підлягає стягненню з Відповідача у складі суми боргу.
Таким чином, за період з 01.01.2023 – 18.06.2026 у Відповідача мала місце заборгованість по картковому кредиту у розмірі (28 756,93 – 8 670,07 – 3 328) = 16 758,86 грн.
Таким чином усього за період з 24.07.2019 по 18.06.2026 заборгованість Відповідача по кредиту становить (16 758,86 – 25,01 – 9 362,71) = 7 371,14 грн.
Суд звертає увагу, що у наданому позивачем до позову розрахунку заборгованості відображено період з 04.03.2023 по 04.02.2026. При цьому, нараховані за період до березня 2023 року проценти у розрахунку не відображені взагалі, а після цієї дати – включені до тіла кредиту, що суперечить як самому розрахунку, де чітко визначена процентна ставка періоди та суми сплачених процентів, так і випискам по кредитній картці Відповідача, а тому вищевказаний розрахунок суд не вважає достовірним доказом та до уваги не приймає.
Суд також не вбачає підстав у задоволенні клопотання Відповідача про застосування строку позовної давності. 
Так, згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності загалом розпочинається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Разом з тим, предметом позову є стягнення заборгованості за користування кредитними коштами по відкритому картковому рахунку Відповідача. Термін дії договору карткового рахунку не визначено певним строком та як вбачається із виписок по картковому рахунку принаймі до квітня 2026 року Відповідач користувався рахунком, а тому перебіг загального строку позовної давності (три роки) на час подачі позову для Позивача не розпочався.
Крім того, відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року. 
Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 
Перебіг строків позовної давності в Україні відновлено з 04 вересня 2025 року на підставі Закону України №11315 «Про внесення змін до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності».
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3328,00 грн. Оскільки позовні вимоги, заявлені у розмірі 25469,26 грн, судом задоволено частково (28,94%), тому пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 963,12 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 141, 247, 263, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд -
ухвалив:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» (04082, місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок 54/19, код ЄДРПОУ 21133352) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» б/н від 24 липня 2019 року у розмірі 7 371 (сім тисяч триста сімдесят одну) гривню 14 копійок. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 963 (дев`ятсот шістдесят три) гривні 12 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Олег КОСЕНКО