Єдиний унікальний номер 741/1730/25
Провадження № 3/741/30/26

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 16 липня 2026 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого – судді Киреєва О.В.,
з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.
та захисника – адвоката Фурсія С.О., 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення (протокол серії ЕПР1 № 454832), передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, 
встановив:
15 вересня 2025 року о 16 годині 45 хвилин в м. Носівка Ніжинського району Чернігівської області по вул. Шевченка ОСОБА_1 керував транспортним засобом (автомобілем) «OPEL Vectra», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. 
У судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції без законних підстав, протокол складений працівниками поліції у його відсутність. ОСОБА_1 не було роз`яснено його право на захист та право скористатися послугами адвоката. При таких обставинах протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати допустимим доказом. 
Ураховуючи відсутність доказів, які б підтверджували поважність причин неявки ОСОБА_1 у судове засідання, суд вважає за можливе розгляд справи провести у його відсутності за наявними у справі доказами, оскільки відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою. 
Вивчивши і дослідивши матеріали справи, вислухавши думку захисника, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 15 вересня 2025 року поліцейським ОСОБА_1 була висловлена пропозиція,а не вимога, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції та службового відеореєстратора, з яких вбачається, що 15 вересня 2025 року ОСОБА_1 керував автомобілем, був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та/або в лікарні, зазначили, що відчувають від нього запах алкоголю. ОСОБА_1 відмовився продувати прилад «Драгер» та їхати в лікарню для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. У ході спілкування ОСОБА_1 не заперечував факт вживання алкогольних напоїв, пропонував вирішити питання без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Після відмови працівників поліції вирішувати питання ОСОБА_1 забрав свої речі з автомобіля та без дозволу працівників поліції пішов з місця події. 
Доводи захисника щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Також, суд вважає, що в умовах запровадженого в державі воєнного стану та пов`язаних з цим певних обмежень прав і свобод людини, працівники поліції під час здійснення заходів з охорони громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану, особливо в прифронтових та прикордонних регіонах, наділені правом зупиняти та перевіряти транспортні засоби не лише з підстав, передбачених Законом України «Про Національну поліцію».
Доводи захисника про те, що працівники поліції грубо порушили право ОСОБА_1 на захист, не заслуговують на увагу, оскільки з відеозапису вбачається, що останній без дозволу працівників поліції залишив місце події до закінчення складання адміністративних матеріалів.
При цьому суд зауважує, що ОСОБА_1 у повній мірі скористався своїми правами, у тому числі правом на захист, залучивши захисника – адвоката під час розгляду справи в суді.
Доводи захисника про те, що працівники поліції висловили ОСОБА_1 пропозицію, а не вимогу, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння є надуманими та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Суд вважає, що зазначені доводи захисника мають на меті уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.
Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного в постанові від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку про те, що достатнім та необхідним для його виховання буде адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Керуючись п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд, - 
постановив:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначивши стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. 
У разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання даної постанови стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.
Строк стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами рахувати з дня набрання законної сили цією постановою. 
На постанову може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя О.В. Киреєв