Справа № 136/1739/26
провадження № 2/136/851/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2026 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Іванця О.Д., за участю секретаря судового засідання Козаченко А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини в період догляду за дитиною до 3-х річного віку,

ВСТАНОВИВ:

05.08.2026 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини в період догляду за дитиною до 3-х річного віку.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 904. Від шлюбу мають спільну дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. На даний час позивач доглядає за сином ОСОБА_4 , який знаходиться на грудному вигодовуванні, до досягнення ним трьох років, а тому потребує матеріальної допомоги. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку сторонами не досягнуто. Відповідач є працездатним, працює, отримує дохід, а тому позивач вважає, що він може надавати матеріальну допомогу на її утримання. Просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на свою користь на її утримання в розмірі 1/6 частки від заробітку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином ОСОБА_4 трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 17.08.2026 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до наступного висновку з огляду про таке.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 904, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.06.2025 (а.с. 5).
Від шлюбу сторони мають спільну дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина знаходяться на утриманні позивача, що не заперечується відповідачем та підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 4).
Відповідно до Акту складеного депутатом Липовецької міської ради Семчук О.І., в присутності сусідів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 01.07.2026 слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 з травня 2026 року по даний час (а.с. 6).
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3).
Таким чином, судом встановлено, що дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні.
Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу.
За встановлених судом обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами, позивач наділена правом на звернення до суду із вищевказаними вимогами.
Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначено ст.181 СК України.
Суд звертає увагу, що у позові позивач вказала, що між ними із відповідачем відсутня добровільна домовленість про утримання дружини в період догляду за дитиною до 3-х річного віку, до справи не було додано договору про домовленість сторін щодо утримання дружини, отож слід дійти висновку, що існує спір, що є підставою для вирішення судом вимог про присудження аліментів із відповідача на утримання дружини.
З позовної заяви судом встановлено, що відповідач працює та отримує дохід, доказів протилежного суду не надано.
Крім цього, суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів, що він несе інші аліментні зобов`язання, чи існують обставини визначені ст.182 СК України, у тому числі щодо неможливості працювати за станом здоров`я, що перешкоджають належним чином виконувати обов`язок щодо утримання дружини.
Такий висновок суду ґрунтується не лише на законодавстві України, а й на практиці Європейського Суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), де ЄСПЛ вказав, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
Крім цього, суд звертає увагу, що право обирати спосіб стягнення аліментів визначено законодавцем за одержувачем аліментів, тоді як позивач визначила такий спосіб у частці від доходу відповідача.
З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що відповідач спроможний надавати утримання позивачеві як дружині з якою проживає їх спільна дитина у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, виходячи з наступних міркувань.
За твердженням позивача, сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.
Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Водночас суд звертає увагу, що ст. 84 СК України закріплює право на одержання матеріальної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку саме за дружиною, жінкою, а не за одним з батьків, з яким залишилась проживати дитина.
На переконання суду, таке рішення законодавця пояснюється тим, що до досягнення дитиною трирічного віку саме жінка, як матір, перебуває у більш слабкому, більш уразливому становищі, що покладає на батька дитини додатковий обов`язок щодо надання такій жінці матеріальної допомоги.
Відтак, у ст. 84 СК України фактично закріплена презумпція можливості батька дитини надавати матеріальну допомогу матері дитини, спростування якої покладається саме на батька. Тобто саме на батька покладається тягар доказування відсутності у нього можливості надавати таку допомогу.
Як було встановлено вище судом, відповідач не надав належних та допустимих доказів щодо матеріальної неспроможності та неможливості нести аліментний обов`язок по відношенню до дружини, з якою проживає дитина, тому суд виходить з доведеності того факту, що відповідач не має істотних протипоказань до роботи, відтак може надавати матеріальну допомогу позивачу як матері своєї дитини.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.
Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами Глави 8 ЦПК України.
Ураховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, відтак суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.
На підставі ст.ст. 84, 180-184 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 259, 263-265, 279, 280, 281, 285 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов  ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) про стягнення аліментів на утримання дружини в період догляду за дитиною до 3-х річного віку - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову – 05.08.2026 і до досягнення дитиною – сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 віку трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь держави судовий збір, в розмірі 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна) гривень 20 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Вінницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Д. Іванець