П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/5199/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кушнір Віталіна Олександрівна 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
13 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення №24167007717 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 17.09.2024 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи та навчання з 03.08.1981 р. по 31.08.1984 р. згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 08.04.1982 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 10.09.2024 року..
1.2 В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно не зарахував їй до страхового стажу період роботи у колгоспі з 03.08.1981 по 30.11.1983 та період навчання на підготовчих курсах з 01.12.1983 по 31.08.1984 та відмовив у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. На думку позивача, основним документом, який підтверджує її стаж роботи, є трудова книжка, яка містить усі необхідні записи, що підтверджують період виконуваної роботи, її характер та зайнятість за професіями. Окрім цього зазначає, що відповідно до ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується навчання на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 Позивач 10.09.2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
2.2 За принципом екстериторіальності матеріали заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії були передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
2.3 За результатами розгляду заяви позивача 17.09.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення №241670077117 про відмову в призначенні пенсії за віком, оскільки позивач не набув необхідного страхового стажу.
2.4 За наданими документами до страхового стажу позивача не зараховано:
- 03.08.1981-30.11.1983 - період роботи у колгоспі не підтверджено довідкою про встановлений та вироблений мінімум трудової участі (ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення");
- 01.12.1983 - 31.08.1984 - період навчання на підготовчих курсах, оскільки підготовчі курси не є складовою навчання у ВНЗ.
2.5 Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 17.09.2024 №241670077117, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 у колгоспі з 03.08.1981 по 30.11.1983 роки;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 10.09.2024, з урахуванням рішення суду.
У задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60грн. 
3.2 Суд першої інстанції дійшов до висновку, що трудова книжка позивачки містить усі необхідні записи, що підтверджують період виконуваної роботи, а надання уточнюючих довідок необхідне лише у випадку відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, тому позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 у колгоспі з 03.08.1981 по 30.11.1983 роки підлягають до задоволення. Разом з тим, відмовляючи у задоволення решти позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в статті 25 Закону України «Про вищу освіту», а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, нездача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
4.1 Не погоджуючись із рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.11.2025 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на недотримання судом першої інстанції норм матеріального права, що на думку останнього призвело до неправильного вирішення спору.
4.2 Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначила про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення та просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.11.2025 – без змін. 
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
1.2 Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі — Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі — Закон № 1058-IV). 
1.3 Згідно зі статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу. Зокрема, у період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року необхідний страховий стаж становить не менше 31 року.
1.4 Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку — на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
1.5 При цьому за приписами ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. 
1.6 Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII та частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
1.7 Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі — Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
1.8 Аналогічно, за змістом п. 3 Порядку № 637, лише за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, які містять відомості про періоди роботи (довідки, виписки з наказів, особові рахунки тощо).
1.9 Як вбачається з матеріалів справи, підставою для незарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до загального страхового стажу позивачки періоду її роботи з 03.08.1981 по 30.11.1983 стало те, що вказаний період не підтверджено первинною довідкою про встановлений та вироблений мінімум трудової участі.
1.10 Колегія суддів вважає такий висновок органу Пенсійного фонду безпідставним, а висновки суду першої інстанції про протиправність таких дій відповідача — повністю законними та обґрунтованими з огляду на таке.
1.11 Відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. 
1.12 Порядок ведення трудових книжок колгоспників на той час був врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (далі — Основні положення).
1.13 Відповідно до пунктів 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Згідно з пунктом 5 Основних положень до неї, серед іншого, обов`язково заносяться відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві та його виконання. Усі записи засвідчуються підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої особи та печаткою (пункт 6 Основних положень).
1.14 Затверджений зазначеною постановою зразок трудової книжки колгоспника передбачає наявність спеціального розділу V «Трудова участь у громадському господарстві», де фіксується встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі, його фактичне виконання, причини невиконання та документи, на підставі яких внесено запис.
1.15 Зміст наведених норм беззаперечно свідчить, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується саме трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, яка є першочерговим і основним документом, що містить повні відомості як про сам факт роботи, так і про виконання мінімуму трудової участі.
1.16 Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка у період з 03.08.1981 по 30.11.1983 працювала в консервному цеху колгоспу «Зоря» Білгородського району Кримської області, що підтверджується записом № 1 її трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 08.04.1986 року.
1.17 При цьому вкладиш до вказаної трудової книжки (записи № 1, № 2) містить чіткі відомості про виконання позивачкою встановленого мінімуму:
- у 1981 році при встановленому мінімумі 90 вихододнів нею фактично відпрацьовано 92 вихододні;
- у 1982 році при встановленому мінімумі 250 вихододнів нею фактично відпрацьовано 276,5 вихододнів.
1.18 Ці записи завірені належним чином, не містять виправлень, застережень чи ознак недостовірності, що свідчить про повне та успішне виконання позивачкою встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві колгоспу за спірний період.
1.19 Аналіз положень пунктів 1, 3, а також пункту 20 Порядку № 637 дозволяє дійти висновку, що законодавством України чітко встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Витребування та очікування додаткових уточнюючих довідок від підприємств чи архівних установ є правомірним виключно у випадку, якщо трудова книжка відсутня або записи в ній містять явні дефекти, неточності чи взагалі не містять відомостей про стаж.
1.20 Така правова позиція є сталою та повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09.12.2021 у справі № 439/571/17 та від 12.06.2024 у справі № 120/2366/21-а.
1.21 З огляду на те, що трудова книжка позивачки містить повні, послідовні та належні записи про період її роботи та вироблені вихододні, доводи апеляційної скарги відповідача щодо обов`язковості надання додаткової первинної довідки про вихододні підлягають відхиленню як такі, що суперечать чинному законодавству.
1.22 За таких обставин суд першої інстанції дійшов абсолютно правильного висновку, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області протиправно не зарахувало до страхового стажу позивачки період її роботи в колгоспі з 03.08.1981 по 30.11.1983 року. 
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, надав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права та не допустив порушень процесуальних норм, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування ухваленого судового рішення.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
2.3 Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.