14.09.2026 
Справа №489/6731/26
Провадження №2/489/3623/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 м. Миколаїв
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю
встановив.
ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання, як матері, з якою проживає дитина з інвалідністю підгрупи «А» ОСОБА_3 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів відповідача, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи вимоги тим, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2011. Від спільного любу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2026 шлюб між ними розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини. Після розірвання шлюбу, дитина проживає разом з нею. Дитина є особою з інвалідністю з 02.07.2018. Дитина потребує: санітарно-курортного лікування 2 рази на рік; медичного спостереження 2-3 рази на рік; психолого-педагогічних та корекційно-розвиткових послуг. Перелічені коррекційні методи та медичні спостереження потребують значних фінансових витрат. Рішенням № 442 від 17.07.2018 дитину зараховано до центру реабілітації для дітей з інвалідністю «Мрія». У серпні 2023 дитину зараховано до комунального закладу «Миколаївської спеціальної школи №1» ММР, але враховуючи стан здоров ‘я дитини, ЛКК показане індивідуальне навчання для дитини, тобто на дому. За місце роботи їй щороку надається відпустка по догляду за дитиною без збереження заробітної плати. Дитина потребує догляду та значних матеріальних витрат на медичне лікування, корекцію та реабілітацію, в тому числі і логопедичних занять та інші потреби, які перевищують звичайні витрати на утримання дитини. У зв`язку з необхідністю безперервного догляду за дитиною з інвалідністю підгрупи «А», вона повністю позбавлена можливості вийти на роботу та реалізувати своє право на працю і отримувати заробітну плату чи інший дохід для забезпечення власних життєвих потреб. З відповідачем фактично припинені шлюбні відносини з 2017 року, проте, відповідач до серпня 2025 надавав фінансову допомогу на утримання дитини. З серпні 2025 по теперішній час відповідач матеріальну допомогу може надати лише після нагадуванні йому про необхідність вислати кошти. Відповідач інших осіб на утриманні не має, є працездатним та має можливість надавати матеріальну допомогу. 
Ухвалою суду від 29.07.2026, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2011, свідченням чого є свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2026, шлюб між сторонами розірвано. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 14.05.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Позивачка зазначає, що спільна дитина з відповідачем є особою з інвалідністю, яка потребує значних витрат та сторонній догляд, який вона йому здійснює, оскільки після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. У зв`язку з чим, вона позбавлена можливості вийти на роботу та реалізувати своє право на працю і отримувати заробітну плату чи інший дохід для забезпечення власних життєвих потреб.
Норми права та мотиви їх застосування. 
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Положеннями ст. 91 СК України закріплено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.
Так, відповідно до ч. 2 наведеної статті жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. 2-4 ст. 84 та ст. ст. 86 і 88 цього Кодексу.
Відповідно до статті 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.
Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.
Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя на підставі статті 88 СК України є проживання разом дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікування нею, а також можливість надання матеріальної допомоги іншим з подружжя.
Згідно з Конвенції про права дитини 1989 року дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.
Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 6 СК України). Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина з інвалідністю - це дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.
У ст. 19 цього ж Закону зазначено про безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту.
Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» встановлені відповідні розміри державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства (залежно від групи) та дітям з інвалідністю до 18 років.
При цьому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 19 грудня 2017 року № 2249-VIII у тексті СК України слова «інвалід» та «дитина-інвалід» в усіх відмінках і числах замінено відповідно словами «особа з інвалідністю» та «дитина з інвалідністю» у відповідному відмінку і числі.
Відповідно до Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 р. № 2961-IV (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Правовідносини у справі, яка розглядається, стосуються стягнення аліментів на утримання матері, яка здійснює опіку над неповнолітню дитиною з інвалідністю.
В абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 надано роз`яснення про те, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
При визначенні розміру аліментів, суд, враховує те, що з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходів) відповідача до досягнення дитиною повноліття.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 25.09.2023, виданим Управлінням соціальних виплат та компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, відповідного до якого позивачка є законним представником (опікуном) дитини з інвалідністю.
Відповідно до консультаційних висновків спеціаліста від 27.06.2018, від 25.06.2020, від 16.09.2025, медичних висновків на дитину-інваліда віком на 18 років від 02.07.2018, від 21.07.2020, та корінця медичного висновку №110 на дитину (підлітка) з інвалідністю з дитинства в віці до 18 років від 22.10.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постановлено діагноз F06.75, F80.1, F84.8 та встановлено підгрупу А. 
Крім того, до позовної заяви долучено індивідуальні програми реабілітації дитини-інваліда №128 від 27.06.2018, № 128/1 від 25.06.2020, №177 від 16.06.2023 та №92 від 26.09.2025. Так, відповідно до індивідуальні програми реабілітації дитини-інваліда№92 від 26.09.2025 дитина потребує: відновну терапію; профілактичні заходи 2 рази на рік; санаторно-курортне лікування у супроводі дорослого 2 рази на рік; психіатричну допомогу 2 рази на рік; медичне спостереження 2-3 рази на рік; консультування 2 рази на рік; надання психолого-педагогічних та корекційно-розвиткових послуг; ерготерапію курсами; навчання заняттям з фізичної культури курсами; навчання основним соціальним навичкам 8 разів на рік. 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребує домашнього догляду, що підтверджується довідками про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді №22 від 19.02.2020, №18 від 09.02.2022, №21 від 23.02.2022, №14 від 08.02.2023, №16 від 14.02.2024, №22 від 12.02.2025 та №3 від 22.01.2026. 
Відповідно до постанови ЛКК Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» №101 від 19.07.2023 та № 40 від 03.06.2026, дитина потребувала індивідуально-корекційне навчання на дому на 2023-2024 навчальний рік;
Згідно із висновками ЛКК Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» №38 від 15.05.2024 та №101 від 27.08.2025 дитина має право на індивідуальну форму навчання та звільнена від уроків фізичної культури та праці в 2024-2025 та 2025-2026 навчальних роках.
Відповідно до наказу Миколаївського апеляційного суду №11/В від 28.01.2026 ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього нагляду з 23.02.206 по 23.02.2027. 
До матеріалів справи долучено:
- результати досліджень ОСОБА_3 від 28.05.2026, від 27.03.2023; 
- талони на отримання результатів та чеки на підтвердження витрат для проведення медичних обстежень, а саме чеки: №56767 від 29.11.2021 на суму 205,00 грн.; №43389 від 14.09.2021 на суму 145,00 грн.; №43339 від 13.09.2021 на суму 315,00 грн.; №43340 від 13.09.2021 на суму 150,00 грн.; від 27.03.2023 на суму 2195,50 грн.; від 29.03.2024 на суму 1109,00 грн.; від 15.08.2025 на суму 915,00 грн.;
- рахунок № 1000063963099 від 07.06.2023 про сплату за проведення аналізу у розмірі 230,00 грн.;
- результати УЗД дослідження ОСОБА_1 від 18.12.2025, від 25.08.2026;
- консультаційний висновок спеціаліста відносно ОСОБА_1 від 24.12.2025, від 30.04.2026, від 06.05.2026, від 26.08.2026;
- квитанція про сплату за УЗД дослідження у розмірі 650,00 грн.;
- квитанція про сплату за консультацію хірурга у розмірі 650,00 грн.;
- скриншот з повідомлення від Медичного центру ОН Клінік про вартість аналізів та обстежень, операції та розшифровки аналізів. 
Також, позивачем було надано прайс на консультації та заняття з логопедом, нейропсихологом Центру корекції та розвитку «Ти особливий», проте, жодних доказів на підтвердження фактичного отримання послуг, проведення консультацій або занять у вказаному центрі матеріали справи не містять. 
З наданих позивачем виписок по банківському рахунку відповідача слідує, що його дохід за 2024 рік склав 1217843,23 грн., а за 2025 рік – 1295273,19 грн.
Судом встановлено, що позивачка проживає разом з дитиною з інвалідністю, опікується нею та потребує матеріальної допомоги, оскільки позбавлена можливості працювати через необхідність постійного догляду за дитиною. Відповідач є працездатною особою, отримує дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки.
Оскільки шлюб між сторонами розірвано, правовідносини регулюються ст. 91 СК України, яка передбачає право на утримання колишнього подружжя у разі проживання з ним дитини з інвалідністю яке передбачено ст. 88 цього кодексу.
Крім того, суд враховує, що відповідач є військовослужбовцем та отримує стабільне грошове забезпечення, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 12.09.2023, а тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу позивачці. 
Враховуючи наявність у відповідача аліментних зобов`язань на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), стан здоров`я дитини, наявність у відповідача інших витрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Суд вважає, що розмір аліментів на утримання позивачки у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача є справедливим, пропорційним та враховує інтереси всіх сторін. Такий розмір забезпечить можливість позивачці здійснювати догляд за дитиною з інвалідністю, одночасно не ставлячи відповідача у скрутне матеріальне становище.
Крім того, слід зазначити, що позивачка не позбавлена можливості на звернення до суду з вимогами про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
вирішив:
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як особи, яка проживає з дитиною з інвалідністю та опікується нею, у розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 24 липня 2026 та протягом всього часу проживання та опікування дитиною з інвалідністю – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331 грн. 20 коп. 
Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено «14» вересня 2026.

Суддя Н.О. Рум`янцева