Справа № 143/436/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2026 року    м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Тітової Т. Л.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в місті Погребище Вінницької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

встановив:

У квітні 2026 року через систему «Електронний суд» ТОВ «ФК «Кредит-капітал» через свого представника – адвоката Усенка М. І. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27.04.2024 № 9640543, а також понесених судових витрат.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.04.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 9640543, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, відповідно до графіку сплати кредитних коштів. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.
24.09.2024 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір про відступлення прав вимоги № 110-МЛ, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором від 27.04.2024 № 9640543. 
Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із цим позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором від 27.04.2024 № 9640543 становить 28 850 грн 87 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 3 989 грн 57 коп.; прострочена заборгованість за відсотками – 17 681 грн 30 коп.; заборгованість за сумою за порушення грошового зобов`язання – 6 300 грн; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту – 880 грн.
Ухвалою судді від 21.04.2026 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано від АТ «Райффайзен Банк» письмові докази, що становлять банківську таємницю (а. с. 42, 43).
Відповідач, у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк, відзив на позовну заяву не подав.
Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку позовного провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки учасники справи не висловили заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд, з урахуванням положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов таких висновків.
Так, судом встановлено, що 27.04.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 9640543. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника 391732, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
На умовах, встановлених договором, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти на строк визначений у п. 1.3 договору у сумі визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки, що визначені договором (п. 1.1 договору).
Згідно з п. 1.2. договору сума кредиту (загальний розмір) становить 4 000 грн.
Строк кредиту 345 днів. Дата повернення кредиту 07.04.2025 (п.п. 1.3, 1.4 договору).
Відповідно до підпунктів 1.5.1 договору комісія за надання кредиту 920 грн, яка нараховується за ставкою 23,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Проценти за користування протягом першого розрахункового періоду нараховуються за ставкою 511,00% річних (п. 1.5.2 договору).
Проценти за користування протягом решти строку кредитування нараховуються за ставкою 511,00% річних (п. 1.5.3 договору).
Нараховані згідно з п. 1.5.2 та 1.5.3 договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування складатимуть 15 439 грн 20 коп.
Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (п. 2.1 договору) (а. с. 5-12).
Відповідно до платіжного доручення від 27.04.2024 № 129491927 ТОВ «Мілоан» перерахувало 27.04.2024 на платіжну карту № НОМЕР_1 кошти в сумі 4 000 грн згідно договору 9640543 (а. с. 14).
Повідомленням АТ «Райффайзен Банк» від 09.06.2026 № 81-15-9/9828-БТ підтверджується, що картка № НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 , та на яку 27.04.2024 зараховано 4 000 грн (а. с. 68-70).
24.09.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 110-МЛ, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «Мілоан» за кредитними договорами, вказаних у реєстрі боржників (а. с. 18 на звороті-23).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги від 24.09.2024 № 110-МЛ ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором від 27.04.2024 № 9640543 в сумі 18 015 грн 20 коп. (а. с. 30).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Досліджені судом докази, підтверджують, що ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за своїми правовими статусами відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги є обов`язковими для виконання.
Також наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу прав грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором від 27.04.2024 № 9640543, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
У силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит від 27.04.2024 № 9640543 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Відповідно до умов договору ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кошти в сумі 4 000 грн строком на 345 днів, тобто до 07.04.2025, а останній зобов`язувався повернути кошти, сплатити відсотки за користування ними та комісію, розмір яких визначений договором.
27.04.2024 кредитні кошти були перераховані відповідачу. Отже, факт отримання ним коштів від ТОВ «Мілоан» суд вважає доведеним, крім цього зазначена обставина не заперечується відповідачем.
Згідно із наданої ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» виписки з особового рахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 становить 28 850 грн 87 коп. і складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 3 989 грн 57 коп., простроченої заборгованості за відсотками - 17 681 грн 30 коп., простроченої заборгованості за комісіями – 880 грн, заборгованість за сумою за порушення грошового зобов`язання – 6 300 грн (а. с. 16).
Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, сторонами погоджено строк його дії до 07.04.2025. До вказаного строку сторони передбачили і право нараховувати проценти за користування кредитом.
Також, згідно з графіком платежів до договору про споживчий кредит від 27.04.2024 № 9640543 дата повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та комісії – 07.04.2025; сума кредиту – 4 000 грн; сума нарахованих процентів за користування кредитом – 15 439 грн 20 коп.; комісія за надання кредиту – 920 грн., загальна вартість кредиту – 20 359 грн 20 коп. (а. с. 10 на звороті, 11).
Що стосується нарахованої заборгованості за сумою за порушення грошового зобов`язання, суд вказує на таке.
Відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд зробив висновки щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23).
Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У зв`язку з викладеним, враховуючи що з 24.02.2022 і дотепер в Україні діє воєнний стан, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за сумою за порушення грошового зобов`язання задоволенню не підлягають. 
За таких обставин, позовна заява ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 20 308 грн 77 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3 989 грн 57 коп.; заборгованість за відсотками – 15 439 грн 20 коп., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту – 880 грн.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується наступним.
Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 874 грн 33 коп.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн суд зазначає наступне.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем суду надані наступні докази: договір від 01.07.2025 № 0107 про надання правової (правничої) допомоги, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» (а. с. 38 на звороті), акт наданих послуг від 09.03.2026, з якого вбачається, що адвокатським об`єднанням «Апологет» надало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» послуги з надання правової (правничої) допомоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (а. с. 34 на звороті), детальний опис наданих послуг до акту № Д/19023 за договором про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 № 0107 (а. с. 35 на звороті), ордер на надання правничої допомоги адвокатом Усенко М. І. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (а. с. 34), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а. с. 32).
Зважаючи на складність справи, яка є справою незначної складності, обсяг виконаних адвокатом робіт, зокрема те, що надання правничої допомоги становила лише у складенні позовної заяви та усної консультації, суд дійшов висновку про неспівмірність заявленого до стягнення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн, який є завищеним.
За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн, як такий, що є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ціною позову та значенням справи для позивача.
Таким чином із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог витрати на правничу допомогу в розмірі 1 408 грн.
Керуючись статтями 2, 5, 10, 141, 258, 259, 263-265, 279, 351, 354 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит від 27.04.2024 № 9640543 у розмірі 20 308 (двадцять тисяч триста вісім) грн 77 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3 989 грн 57 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом – 15 439 грн 20 коп., заборгованість за комісією за видачу кредиту – 880 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 1 874 (одна тисяча вісімсот сімдесят чотири) грн 33 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 408 (одна тисяча чотириста вісім) грн.
Сторони у справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, м. Львів Львівської області, 79029;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 08.07.2026.

Суддя