ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.07.2026 Справа № 914/1082/26 

Суддя Господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., розглянувши матеріали справи

за позовом:	Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІЦЕНТР КВІТКА», м. Львів	
до відповідача:	Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРКО БУД», с. Поріччя, Львівська обл.	
про:	стягнення 59 460,13 грн.	

Представники учасників справи: не викликались

Хід справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІЦЕНТР КВІТКА», м. Львів звернулося до Господарського суду Львівської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРКО БУД», с. Поріччя, Львівська обл., заборгованості за договором поставки в розмірі 59 460,13 грн., з яких 45 777,00 грн. – основний борг, 1 088,24 грн. – 3 % річних, 11 159,85 грн. – пеня, 1 435,04 грн. – інфляційні втрати, а також судових витрат (судовий збір та витрати на правничу допомогу).
Матеріалам присвоєно єдиний унікальний номер справи 914/1082/26 та передано на розгляд судді Мазовіти А.Б.
Ухвалою від 08.04.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань; вирішено інші процедурні питання.
Процесуальні документи в даній справі направлялись позивачу засобами електронного зв`язку до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», а відповідачу – засобами поштового зв`язку, але повертались зворотньо на адресу суду неврученими. Відповідні докази повідомлення учасників справи містяться в матеріалах справи.
Також, всі процесуальні акти суду у цій справі оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень веб-порталу Судова влада України в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними та загальнодоступними для безоплатного перегляду згідно Закону України "Про доступ до судових рішень".
Статтею 251 цього Кодексу унормовано, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Матеріали справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, та надано достатньо часу для надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення учасників справи про здійснення її розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним на виконання вимог договору поставки № ПК-000009638 від 05.06.2025 фактично поставлено товар на загальну суму 45 777,00 грн. (в т.ч. ПДВ – 7 629,51 грн.), а відповідач в свою чергу, в порушення прийнятих на себе зобовязань за вказаним договором не оплати вартість поставленого товару в повному обсязі, у звязку з чим стягненню підлягає сума поставленого товару. Крім того у звязку із цим позивач нараховує на суму основного боргу інфляційні втрати в розмірі 1 435,04 грн., 3 % річних в розмірі 1 088,24 грн. та пеню в розмірі 11 159,85 грн. 
Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомлено.
Відповідно до вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.
05.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІЦЕНТР КВІТКА» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БЕРКО БУД» (покупець) укладено договір поставки № ПК-000009638, за умовами якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах даного договору, поставити продукцію (товар), визначену даним договором та додатками до нього, а покупець зобов`язується в порядку і на умовах даного договору прийняти і оплатити таку продукцію (п. 1.1).
Пунктом 2.3 договору встановлено, що в замовленні зазначається номер і дата складання Замовлення, найменування кожної асортиментної позиції товару, кількість одиниць по кожній асортиментній позиції, загальна вартість партії товару; посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала замовлення. Видаткова накладна підписується особою, яка її склала, зі сторони постачальника та уповноваженою особою покупця, а також скріплюється печатками постачальника та покупця.
Згідно п. 2.9 договору право власності на поставлений товар переходить до покупця в момент отримання його за видатковою накладною товару від постачальника (перевізника). У момент приймання товару покупець має надати постачальнику довіреність на отримання товаро-матеріальних цінностей (ТМЦ), себто товару та видаткову накладну, підписані повноважним представником покупця і скріплені печаткою покупця.
Зобов`язання постачальника з поставки кожної окремої партії товару вважається виконаним з моменту передачі покупцю товару по видатковій накладній (п. 2.11 договору).
Приймання продукції за кількістю здійснюється у момент передачі товару від постачальника покупцю за супровідними документами. Відсутність деяких з супровідних документів не є підставою для призупинення приймання товару. В цьому разі складається відповідний Акт, де вказується кількість прийнятого товару і вказуються документи, які відсутні (п. 5.1 договору).
В момент приймання товару, покупець перевіряє його щодо кількості та якості (комплектності) згідно із вимогами діючого законодавства України та згідно з умовами цього Договору (п. 5.2 договору).
У разі підписання представником покупця видаткової накладної, вважається, що товар прийнятий покупцем і у нього не має претензій щодо його асортименту, комплектності, кількості якості, крім виявлення покупцем прихованих недоліків товару. У цьому випадку сторони складають Акт з переліком таких недоліків. Акт складений і підписаний без участі представника постачальника є недійсним, якщо сторонами не встановлено інше. Питання повернення, заміни неякісного, некомплектного Товару вирішується відповідно до законодавства України (п. 5.3 договору).
Покупець відповідає за наявність повноважень у особи, яка підписує видаткову накладну та інші документи від імені покупця і не може пред`являти претензій (вимог), які могли б виникнути у випадку підписання таких документів особою, яка не була уповноважена від імені покупця (п. 5.4 договору).
Покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами зазначеними у рахунках на оплату та видаткових накладних (п. 6.1 договору).
Загальна вартість даного договору становить загальну вартість товару, поставленого протягом дії цього договору (п. 6.3 договору).
Покупець здійснює 100% оплату поставленого товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в термін, що не перевищує 0 (Нуль) календарних днів від дати поставки товару на підставі рахунків на оплату, видаткових накладних постачальника (п. 6.4 договору).
Датою здійснення платежу – розрахунку за замовлену продукцію, вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника (п. 6.9 договору).
Договором передбачено, що постачальник зобов`язаний поставити товар у терміни, обумовлені сторонами у замовленні (п. 7.1.1), а покупець в свою чергу зобов`язаний прийняти товар за кількістю, якістю та комплектністю в порядки і терміни, встановлені даним договором (п. 7.2.1) та сплатити за товар в розмірах і в терміни, обумовлені даним договором (п. 7.2.3).
За порушення покупцем обов`язку з своєчасної сплати належних за цим договором платежів, він зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від вартості простроченої суми коштів за кожен календарний день прострочення платежу. Пеня нараховується на розмір несплачених покупцем грошових сум з першого дня прострочення (п. 7.2.8 договору).
У випадку несвоєчасної або не повної оплати товару відповідно до п.6.4 цього договору покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період заборгованості, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу (п. 8.2 договору).
В разі, якщо постачальником направлено будь-який документ, що стосується виконання умов даного договору, а покупець не отримав його у відділенні зв`язку або покупець відсутній за місцем реєстрації, такий документ вважається отриманим покупцем з дати оформлення відділенням зв`язку повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення (п. 10.2.1 договору).
Даний договір набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 05.06.2026, а в частині виконання грошових зобов`язань – до повного розрахунку (П. 12.1 договору).
Того ж дня сторонами було укладено додатки до договору поставки:
№ 1 - про можливість отримання покупцем від продавця товарів без надання доручення на ТМЦ. Одержувачем товарно-матеріальних цінностей визначено ОСОБА_1 , директора відповідача;
№ 2 – про вияв бажання покупцем проводити деталізацію зарахування грошових коштів по проведених оплатах, в рахунок послідовного погашення суми основного боргу за поставлений товар, по принципу FIFO (First in first out – перший прийшов, перший пішов), починаючи з погашення першого несплаченого на дату товаророзпорядчого документу (видаткова або товарно-транспортна накладна) і до останнього. 
Договір поставки № ПК-000009638 від 05.06.2025 та додаток до нього підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та виправлень.
Далі сторони склали та підписали додаткову угоду про врегулювання відносин електронного документообігу до договору поставки, де домовились, зокрема що:
- на виконання умов цього договору будуть застосовуватись наступні види електронних документів – рахунок; видаткова накладна та акт виконаних робіт; договір; акт звірки взаєморозрахунків; ТТН.
- обмін документами за цим договором здійснюється з застосуванням положень Закону України «Про електронні довірчі послуги» від 05.10.2017, № 2155-VIII, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV.
- Е-документи вважаються підписаними і набирають чинності з моменту підписання з використанням КЕП (ЕЦП) стороною-одержувачем Е-документа, отриманого від сторони-відправника з нанесеним нею КЕП (ЕЦП).
- Е-документи вважаються підписаними і набирають чинності у випадках, коли вони були підписані КЕП (ЕЦП) стороною-відправником та надіслані стороні-одержувачу, проте протягом передбаченого договором строку, сторона-одержувач не підписала такі Е-документи та не надіслала стороні-відправнику мотивованої відмови від підписання Е-документів. Мотивована відмова від підписання Е-документів може надсилатися через механізм відхилення Е-документа з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтовані причини відхилення.
- у випадку, коли договором не встановлено строків підписання конкретних Е-документів, сторони погодили, що строк підписання таких документів з використанням сторонами КЕП (ЕЦП) становить 5 робочих днів з дати їх надіслання.
На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач поставив відповідачу товар на загальну вартість 45 777,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № ПКРК-025601 від 23.06.2025 на суму 17 552,37 грн. (згідно замовлення № ПКЗК-029811 від 18.06.2025) та № ПКРК-25527 від 21.06.2025 на суму 28 224,63 грн. (згідно замовлення № ПКЗК-030415 від 20.06.2025). Такі видаткові накладні підписані з боку позивача та відповідача, тобто факт виконання поставки позивачем підтверджений. Доказів зворотного матеріали справи не містять.
Позивач звертався до відповідача із претензією від 16.09.2025 № 00000000019 про погашення заборгованості в досудовому порядку, в якій зазначалось, що станом на 16.09.2025 покупець не виконав свого обов`язку з оплати поставленого йому товару на суму 45 777,00 грн. за видатковими накладними № ПКРК-025601 від 23.06.2025 на суму 17 552,37 грн. та № ПКРК-25527 від 21.06.2025 на суму 28 224,63 грн., яка підлягає стягненню. Крім цього позивач зазначив, що на суму основної заборгованості нараховані пеня в сумі 3,53 грн., 3 % річних в сумі 264,25 грн. Позивач пропонував відповідачу погасити заборгованість протягом 14 днів з моменту отримання претензії.
Відповідач жодним чином не відреагував на зазначену вище претензію. Доказів непогодження відповідачем із вимогою позивача матеріали справи не містять.
У зв`язку з викладеним вище позивач звернувся до господарського суду із даним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку позов задовольнити повністю з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
З наявних в матеріалах справи доказів суд встановив, що позивач та відповідач уклали договір поставки № ПК-000009638 від 05.06.2025, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.
У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним спірного договору чи визнання неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання спірного договору.
За договором поставки, відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
У частині 2 ст. 712 Цивільного кодексу України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно із ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ст. 663 Цивільного кодексу України).
Як встановлено судом на виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну вартість 45 777,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № ПКРК-025601 від 23.06.2025 на суму 17 552,37 грн. (згідно замовлення № ПКЗК-029811 від 18.06.2025) та № ПКРК-25527 від 21.06.2025 на суму 28 224,63 грн. (згідно замовлення № ПКЗК-030415 від 20.06.2025).
Доказів, які свідчили б про непогодження відповідачем із виконаними позивачем поставками, матеріали справи не містять. Відповідач прийняв товар та підписав про це видаткові накладні без жодних зауважень.
Підписання відповідачем накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.
У п. 6.4 договору сторони погодили, що покупець здійснює 100% оплату поставленого товару шляхом перерахування коштів постачальнику в термін, що не перевищує 0 календарних днів від дати поставки товару на підставі рахунків на оплату, видаткових накладних постачальника.
Враховуючи доведеним факт виконання позивачем поставки товару відповідачу, то строк оплати, відповідно умов договору, є таким:
за видатковою накладною № ПКРК-025527 від 21.06.2025 – до 21.06.2025 включно;
за видатковою накладною № ПКРК-025601 від 23.06.2025 – до 23.06.2025 включно.
Тобто строк виконання відповідачем взятого на себе обов`язку з оплати поставленого йому та отриманого ним товару є таким, що настав.
Відповідач ані повної, ані часткової оплати за отриманий товар в погоджені сторонами у договорі строки не здійснив. Заперечення щодо цього факту відсутні в матеріалах справи.
Відповідно до положень ст. 538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.
Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 Цивільного кодексу України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідачем подано не було.
Беручи до уваги, що строк виконання обов`язку сплати за поставлений товар настав, а відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, то за таких підстав позовні вимоги про стягнення 45 777,00 грн. основного боргу є доведеними і такими, що підлягають задоволенню.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних, пені та інфляційних втрат суд зазначає.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойка є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 Цивільного кодексу України).
При цьому за приписами частини першої статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Водночас статтею 3 названого Закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
За порушення покупцем обов`язку з своєчасної сплати належних за цим договором платежів, він зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від вартості простроченої суми коштів за кожен календарний день прострочення платежу. Пеня нараховується на розмір несплачених покупцем грошових сум з першого дня прострочення (п. 7.2.8 договору).
У випадку несвоєчасної або не повної оплати товару відповідно до п.6.4 цього договору покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період заборгованості, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу (п. 8.2 договору).
Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 Цивільного кодексу України.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).
Як вже було встановлено судом, відповідач не здійснив повну та вчасну оплату отриманого від позивача товару за видатковими накладними, у передбачені умовами договору строки, а тому прострочення виконання зобов`язання почалось:
за видатковою накладною № ПКРК-025527 від 21.06.2025 – з 22.06.2025;
за видатковою накладною № ПКРК-025601 від 23.06.2025 – з 24.06.2025.
Позивач проводить нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за період 22.06.2025-07.04.2026 на суму 28 224,63 грн. за видатковою накладною № ПКРК-025527 від 21.06.2025 та за період 24.06.2025-07.04.2026 на суму 17 552,37 грн. за видатковою накладною № ПКРК-025601 від 23.06.2025, а також пені за період 24.06.2025-07.04.2026 на суму 17 552,37 грн. за видатковою накладною № ПКРК-025601 від 23.06.2025.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та пені за допомогою системи інформаційно-правового забезпечення «Ліга:Закон» суд дійшов висновку, що вони методологічно та арифметично є вірними, а тому підлягають задоволенню у заявленому розмірі.
Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат суд визнає арифметично хибним, оскільки за перерахунком суду загальною сумою втрат за період 22.06.2025-07.04.2026 складає 2 237,65 грн., де 1379,66 грн. за видатковою накладною № ПКРК-025527 від 21.06.2025, 857,99 грн. за видатковою накладною № НКРК-025601 від 23.06.2025.
В свою чергу враховуючи приписи ст. 237 ГПК України, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд задовольняє зазначену вимогу у заявленому позивачем розмірі.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, а також те, що відповідач не надав суду заперечень щодо заявлених вимог та/або доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх зобов`язань, в матеріалах справи вони відсутні, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача. 
Крім того, позивач просив покласти на відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн., у зв`язку з чим суд зазначає наступне.
На підтвердження понесення позивачем витрат надано: договір № 1-22/09/22 від 22.09.2022, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІЦЕНТР КВІТКА» та Адвокатським об`єднанням «ШОКАЛО ТА ПАРТНЕРИ», додаткову угоду № 14 від 02.04.2026; рахунок № 1-14-22/09/22 від 02.04.2026; платіжну інструкцію № 3733 від 06.04.2026 на суму 15 000,00 грн.
Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Дослідивши надані позивачем докази понесення витрат на правничу допомогу, суд вказує про наступне.
22.09.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІЦЕНТР КВІТКА» (позивач/клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ШОКАЛО ТА ПАРТНЕРИ» (об`єднання) укладено Договір №1-22/09/22 про надання правової допомоги.
Відповідно до умов Договору № 1-22/09/22 про надання правової допомоги від 22.09.2022 та Додаткової угоди № 14 від 02.04.2026 до Договору № 1-22/09/22 про надання правової допомоги від 22.09.2022 в ході представництва інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІЦЕНТР КВІТКА» у справі в суді першої інстанції буде надана така правова допомога: надання усної консультації з вивченням матеріалів справи, аналіз судової практики з аналогічних спорів, підготовка позову, відповіді на відзив, участь у разі необхідності в судових засіданнях.
Згідно з Додатковою угодою № 14 до Договору № 1-22/09/22 про надання правової допомоги від 22.09.2022 вищенаведена правова допомога в суді першої інстанції становить суму у розмірі 15 000,00 гривень.
Вказана сума сплачується в наступні строки: 15 000,00 грн не пізніше 5 (п`яти) банківських днів, з дня підписання Додаткової угоди, як оплата за надання усної консультації з вивченням матеріалів справи, аналіз судової практики з аналогічних спорів, підготовка позову, відповіді на відзив, участь у разі необхідності в судових засіданнях (п. 2.1 додаткової угоди).
02.04.2026 об`єднання виставило рахунок № 1-14-22/09/22 на суму 15 000,00 грн, який був оплачений позивачем 06.04.2026, що підтверджується платіжною інструкцією № 3733 від 06.04.2026.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
За приписами частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Особливістю фіксованого розміру адвокатського гонорару є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту в фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта.
Подібні висновки викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №910/1344/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №916/893/21.
Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.
Відповідачем під час розгляду даної справи не подано заперечень неспівмірності витрат позивача, при цьому, судом також не встановлено можливості обмеження розміру витрат позивача на правничу допомогу.
У зв`язку з викладеним, суд вважає за можливе витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн покласти на відповідача.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРКО БУД» (81059, Львівська обл., Яворівський р-н, с. Поріччя, вул. Шевченка, б. 25-А; ідентифікаційний код - 41959717) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІЦЕНТР КВІТКА» (79011, м. Львів, вул. Тютюнників, б. 25, кв. 2; ідентифікаційний код - 32327296) заборгованість в розмірі 59 460,13 грн., з яких: 45 777,00 грн. – основний борг, 1 088,24 грн. – 3 % річних, 11 159,85 грн. – пеня, 1 435,04 грн. – інфляційні втрати, а також судовий збір в сумі 2 662,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 13.07.2026.

Суддя Мазовіта А.Б.