Провадження №2-а/748/28/26
Єдиний унікальний № 748/1842/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2026 року          місто Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :
головуючого судді Хоменко Л.В.,
секретаря Базарної М.В.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, начальника СРПП (с-ще Срібне) Відділення поліції № 1 Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - капітана поліції Климової Альони Миколаївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
В С Т А Н О В И В:

11 червня 2026 року засобами поштового зв`язку адвокат Сльозка А.Ф. в інтересах ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, начальника СРПП (с-ще Срібне) Відділення поліції № 1 Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - капітана поліції Климової Альони Миколаївни, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 7315375 від 05.06.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автономному режимі, закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 червня 2026 року о 01 годині 21 хвилин начальником СРПП (с-ще Срібне) Відділення поліції № 1 Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області капітаном поліції Климовою Альоною Миколаївною стосовно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕНА № 7315375, якою позивача притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Відповідно до змісту вказаної постанови, 05 червня 2026 року о 01.15 год. на трасі Н-07, 159 км водій керував автомобілем Volvo FM 12, державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому в темну пору доби не освітлювався задній номерний знак, чим порушив п. 2.9 в ПДР України - керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, перевернутим чи неосвітленим. Зазначив, що перед рейсом ОСОБА_1 ретельно перевірив справність свого автомобіля, чим виконав п. 2.3. а) ПДР України. Перед початком руху лампа освітлення заднього номера на час її перевірки працювала справно. Маючи дані про технічну справність автомобіля, оглянувши його перед виїздом, позивач був переконаним у його належному функціонуванні. Відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 01062-00543-26 від 17.03.2026, автомобіль Volvo FM 12, державний номерний знак НОМЕР_1 після технічного контролю визнано технічно справним. 
Вважає, що постанова підлягає скасуванню, оскільки несправність виникла під час руху автомобільною дорогою, ОСОБА_1 не міг знати про її існування, адже лампа знаходиться поза межами видимості водія, відтак і в його діях відсутні ознаки та склад адміністративного правопорушення. Некоректна робота лампи освітлення виникла не з вини позивача, як водія, а також ним не вчинялися умисні дії, спрямовані на приховування номерного знаку автомобіля, що вказує про відсутність складу адміністративного правопорушення. 
Ухвалою судді Кухти В.О. від 22 червня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.
Ухвалою судді Хоменко Л.В. від 08 вересня 2026 року справу було прийнято до свого провадження. 
06 липня 2026 року від представника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області – Зеляка А.В. надійшов відзив на позов, у якому він просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає постанову обґрунтованою та такою, що винесена відповідно до норм чинного законодавства, на підставі відповідних доказів та уповноваженою на те посадовою особою. Зазначає, що протокол обов`язкового технічного контролю (ОТК) від 17.03.2026 року, на який, як доказ, посилається позивач, не звільняє водія від обов`язку виконувати вимоги п. 2.3 «б» ПДР України, згідно з якими водій зобов`язаний «бути уважним, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі». Керування великоваговим автомобілем (категорія №3, вантажність понад 10 тон) у темну пору доби вимагає підвищеної обачності. Позивач тривалий час рухався в дорозі і мав здійснювати зупинки для контролю габаритів. Незабезпечення такого контролю свідчить про наявність у його діях форми вини у вигляді необережності (ст. 9 КУпАП). При вивченні відеоматеріалів було встановлено, що позивач почав лагодити підсвітку вже після того, як постанова була фізично винесена інспектором (під час ознайомлення з документом). Для кваліфікації правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП значення має склад проступку на момент зупинки та початку розгляду справи. Подальше виправлення лампочки є обов`язком водія задля отримання дозволу на продовження руху (п. 2.9 ПДР), але воно жодним чином не нівелює факт тривалого керування несправним транспортним засобом до моменту зупинки поліцією. Процедура розгляду справи інспектором була дотримана в повному обсязі: водієві було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, оголошено суть правопорушення, порядок та терміни оскарження і сплати штрафу, що зафіксовано на відеозаписі.
Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ст. 2 КАС України).
Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення Правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Отже, органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення за ч.1 ст.122 КУпАП.
Згідно з ч. 2 ст. 258 цього Кодексу протокол не складається, в тому числі, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.
Тож, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Відповідно до п. 30.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР України) на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.
Згідно п.п. «в» п. 2.9 ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; - неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. 
Частиною 1 статті 121-3 КУпАП передбачено відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (із змінами і доповненнями) (далі - ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77).
Як встановлено, 05 червня 2026 року інспектором Управління патрульної поліції в Чернігівській області було винесено постанову серії ЕНА № 7315375 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн., зі змісту якої вбачається, що 05 червня 2026 року о 01:15:26 на 15 км траси Н0715 ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Volvo FM 12, державний номерний знак НОМЕР_2 , на якому в темну пору доби не освітлювався задній номерний знак,  чим порушив п. 2.9.в. ПДР- керування номерним знаком перевернутим чи неосвітленим, ст.121-3 ч.1 КУпАП, з накладенням штрафу у розмірі 1190 грн. (а.с. 8-9).
В своїх доводах позивач наголошує, що автомобіль пройшов обов`язковий технічний контроль і є справним до 17.03.2027 року. Проте, Протокол ОТК засвідчує технічний стан транспортного засобу виключно на момент його огляду в березні 2026 року. Наявність цього документа не звільняє водія від обов`язку виконувати вимоги п. 2.3 «б» ПДР України, згідно з якими водій зобов`язаний «бути уважним, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі». Керування великоваговим автомобілем (категорія №3, вантажність понад 10 тонн) у темну пору доби вимагає підвищеної обачності. Позивач тривалий час рухався в дорозі і мав здійснювати зупинки для контролю габаритів. Незабезпечення такого контролю свідчить про наявність у його діях форми вини у вигляді необережності (ст. 9 КУпАП).
В обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови стороною відповідача до відзиву додано DVD-диск з відеозаписом із службової бодікамери бодікамери 968447.
Так, з дослідженого відеозапису вбачається, що під час зупинки автомобіля марки «Volvo FM 12», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , було виявлено, що в темну пору доби не освітлювався задній номерний знак. На запитання інспектора: «Не горить задня підсвітка номера?», водій відповів: "ну так, так", при цьому жодних зауважень щодо раптовості виникнення дефекту не виказував. Позивач почав лагодити підсвітку уже після винесення постанови. 
Для кваліфікації правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП значення має склад проступку на момент зупинки та початку розгляду справи. Подальше виправлення лампочки є обов`язком водія задля отримання дозволу на продовження руху (п. 2.9 ПДР), але воно жодним чином не нівелює факт тривалого керування несправним ТЗ до моменту зупинки поліцією.
Таким чином, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що несправність виникла під час руху автомобільною дорогою. 
Крім того, з переглянутого судом відеозапису вбачається, що поліцейський дотримався передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повідомив суть вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 268 КУпАП ознайомив водія із правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, та жодним чином не перешкоджав водієві у реалізації вказаних прав. Роз`яснення змісту ст. 268 КУпАП та ст. 289 КУпАП підтверджується підписом позивача у п.8 оскаржуваної постанови.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.
В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підстави для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. В даному випадку, пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання правами.
Отже, системний аналіз вищевказаних обставин та норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те що, начальник СРПП (с-ще Срібне) Відділення поліції № 1 Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області капітан поліції Климова А.М. під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та винесення постанови серії ЕНА № 7315375 від 05 червня 2026 року діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а винесена постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін.
Відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, у разі відмови у позові, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.2, 77, 139, 229, 241-246, 286 КАС України, суд, 

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, начальника СРПП (с-ще Срібне) Відділення поліції № 1 Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - капітана поліції Климової Альони Миколаївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області,ЄДРПОУ 40108651, місцезнаходження: м. Чернігів, вул. пр-т Перемоги, буд. 74. 

Відповідач: Начальник СРПП (с-ще. Срібне) Відділення поліції № 1 Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області капітан поліції Климова Альона Миколаївна, ЄДРПОУ місця роботи 40108651, місцеперебування: м. Чернігів, вул. пр-т Перемоги, буд. 74.

Суддя Хоменко Л.В.