ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
| Справа № 636/10451/24  Провадження№ 2/636/684/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2026 року Чугуївський міський суд Харківської області в складі: головуючого – судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання – Селевко Т.С., представника позивача – адвоката Коробкіної І.П. та представника відповідача – адвоката Жовнера О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, 
встановив:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № БТФ-22435/03/19 від 18 березня 2019 року в розмірі 130 404,80 грн, а також понесених судових витрат, обгрунтовуючи свої позовні вимоги наступним
18 березня 2019 року між ФОП ОСОБА_1 як продавцем та ОСОБА_2 як покупцем укладено договір купівлі-продажу № БТФ-22435/03/19.
За умовами договору продавець зобов`язався передати покупцеві товар у власність, а покупець – прийняти цей товар та оплатити його вартість на умовах, визначених договором. Право власності на товар переходить до покупця в момент його передачі, що підтверджується видатковою накладною.
На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар, перелік якого зазначений у видатковій накладній № БТ-000000011205 від 18 березня 2019 року, загальною вартістю 130 404,80 грн. Серед переданого товару, зокрема, були бензопили, верстаки, глибинні вібратори, вібробулави, гнучкий вал, зарядний пристрій, мотокоси, насоси, насосні станції, обприскувачі, перфоратор, електрична пила, зварювальний апарат та інші товари.
Пунктом 2.2 договору передбачено, що оплата за товар здійснюється покупцем з відстрочкою платежу на 21 робочий день з моменту передачі товару за накладною. Оплата повинна здійснюватися банківським переказом на рахунок продавця, а платіжне зобов`язання вважається виконаним після зарахування коштів на банківський рахунок продавця.
Позивач зазначає, що, незважаючи на передачу товару та настання строку його оплати, відповідач свого грошового зобов`язання не виконав, оплату отриманого товару не здійснив.
На підтвердження відсутності оплати позивачем до матеріалів справи долучено банківські виписки, відповідно до яких грошові кошти від відповідача за переданий товар на рахунок позивача не надходили.
Станом на 22 листопада 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 130 404,80 грн, що відповідає вартості переданого, але не оплаченого товару.
Умовами договору також передбачено, що він діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, а його строк автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу про намір припинити або змінити договір у встановленому порядку. Крім того, сторони погодили спеціальну та загальну позовну давність за договором тривалістю сім років.
Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову в повному обсязі, просив відмовити в задоволені вимог.
Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності учасників процесу, належних чином повідомлених.
За результатами судового розгляду на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.
18 березня 2019 року між ФОП ОСОБА_1 як продавцем та ОСОБА_2 як покупцем укладено договір купівлі-продажу № БТФ-22435/03/19.
За умовами договору продавець зобов`язався передати покупцеві товар у власність, а покупець – прийняти цей товар та оплатити його вартість на умовах, визначених договором. Право власності на товар переходить до покупця в момент його передачі, що підтверджується видатковою накладною.
На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар, перелік якого зазначений у видатковій накладній № БТ-000000011205 від 18 березня 2019 року, загальною вартістю 130 404,80 грн. Серед переданого товару, зокрема, були бензопили, верстаки, глибинні вібратори, вібробулави, гнучкий вал, зарядний пристрій, мотокоси, насоси, насосні станції, обприскувачі, перфоратор, електрична пила, зварювальний апарат та інші товари.
Пунктом 2.2 договору передбачено, що оплата за товар здійснюється покупцем з відстрочкою платежу на 21 робочий день з моменту передачі товару за накладною. Оплата повинна здійснюватися банківським переказом на рахунок продавця, а платіжне зобов`язання вважається виконаним після зарахування коштів на банківський рахунок продавця.
Станом на 22 листопада 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 130 404,80 грн, що відповідає вартості переданого, але не оплаченого товару.
Умовами договору також передбачено, що він діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, а його строк автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу про намір припинити або змінити договір у встановленому порядку. Крім того, сторони погодили спеціальну та загальну позовну давність за договором тривалістю сім років.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Завданням цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів.
Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона – боржник – зобов`язана вчинити на користь другої сторони – кредитора певну дію, зокрема сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таким чином, укладення сторонами договору купівлі-продажу стало юридичною підставою виникнення між ними відповідних цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона – продавець – передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні – покупцеві, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.
Отже, сутність договору купівлі-продажу полягає у взаємному виконанні сторонами своїх основних обов`язків: продавець передає товар, а покупець, у свою чергу, сплачує його вартість.
У цій справі судом встановлено, що позивач свій основний обов`язок за договором виконав – товар відповідачу передано.
Факт передачі товару підтверджується договором та видатковою накладною № БТ-000000011205 від 18 березня 2019 року, у якій визначено найменування, кількість та вартість переданого товару. Загальна вартість товару за накладною становить 130 404,80 грн.
При цьому суд звертає увагу, що саме видаткова накладна відповідно до умов укладеного сторонами договору є документом, яким підтверджується передача товару покупцеві.
Таким чином, з моменту передачі товару у відповідача виник обов`язок сплатити його вартість на умовах та у строк, передбачені договором.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню саме у цей строк.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, після прийняття товару відповідач був зобов`язаний здійснити його оплату протягом 21 робочого дня з моменту передачі товару.
Однак такого обов`язку відповідач не виконав.
При цьому матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували здійснення відповідачем оплати за переданий товар у повному чи хоча б частковому обсязі.
Навпаки, позивач надав банківські виписки, які підтверджують відсутність надходження відповідних коштів на його рахунок.
Таким чином, суд вважає доведеним факт існування між сторонами договірних відносин, факт належного виконання позивачем свого обов`язку щодо передачі товару, факт виникнення у відповідача обов`язку з його оплати, факт настання строку виконання такого обов`язку та факт його невиконання відповідачем.
З матеріалів справи вбачається, що загальна вартість переданого відповідачу товару згідно з видатковою накладною становить 130 404,80 грн.
Позивач стверджує, що жодної оплати за переданий товар відповідач не здійснив.
Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем банківськими виписками та узгоджуються з умовами договору.
З огляду на положення статей 525, 526, 530, 610, 629, 655 ЦК України невиконання покупцем обов`язку щодо оплати отриманого товару є порушенням договірного зобов`язання та породжує право продавця вимагати примусового виконання такого обов`язку.
За таких обставин заявлена до стягнення сума 130 404,80 грн є документально підтвердженою, відповідає вартості фактично переданого товару та не спростована належними і допустимими доказами.
Суд не встановив підстав для зменшення заявленої до стягнення суми, оскільки позивач просить стягнути виключно вартість фактично переданого та неоплаченого товару.
Судом також враховується, що договір укладений 18 березня 2019 року, а позов заявлено з вимогою про стягнення заборгованості за цим договором.
Відповідно до умов пункту 7.3 договору сторони погодили спеціальну та загальну позовну давність тривалістю сім років.
Таким чином, з урахуванням погодженого сторонами строку позовної давності звернення позивача до суду відбулося в межах визначеного договором строку.
Крім того, суд враховує, що попереднє звернення позивача до суду у справі № 636/3217/23 саме по собі не свідчить про відсутність у позивача права на судовий захист у цій справі, оскільки попереднє провадження було завершено залишенням позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи.
За правилами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, створені під впливом обставин, які підтверджують обставини, що мають значення для справи.
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи.
При цьому відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, суд виходить з того, що договір, видаткова накладна та банківські виписки взаємно узгоджуються між собою та підтверджують послідовність виникнення та розвитку спірних правовідносин: між сторонами укладено договір купівлі-продажу; позивач передав відповідачу товар; загальна вартість товару визначена у розмірі 130 404,80 грн; строк оплати товару настав; відповідач оплату не здійснив; заборгованість станом на 22 листопада 2024 року становить 130 404,80 грн.
Отже, доказова сукупність є достатньою для висновку про порушення відповідачем його договірного обов`язку щодо оплати отриманого товару.
Суд також враховує, що між цими ж сторонами раніше розглядалася справа № 636/3217/23 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, однак ухвалою суду від 07 листопада 2024 року позов у зазначеній справі було залишено без розгляду.
Залишення позову без розгляду не є вирішенням спору по суті та не встановлює факту відсутності у позивача матеріально-правових вимог до відповідача.
Відтак саме по собі попереднє залишення позову без розгляду не позбавляє позивача можливості повторно звернутися до суду з відповідними вимогами.
Суд звертає увагу, що договір є результатом вільного волевиявлення його сторін та встановлює взаємні права й обов`язки.
Прийнявши товар, відповідач не може одночасно користуватися результатом виконання договору продавцем та уникати виконання власного зустрічного обов`язку щодо його оплати.
Інше тлумачення призвело б до фактичного перекладення на продавця наслідків невиконання покупцем свого основного договірного обов`язку та порушувало б принцип обов`язковості договору.
Установивши факт передачі товару та відсутність його оплати, суд доходить висновку, що право позивача на отримання грошових коштів за переданий товар порушене та підлягає судовому захисту шляхом стягнення відповідної суми з відповідача.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 заборгованості за договором купівлі-продажу № БТФ-22435/03/19 від 18 березня 2019 року в сумі 130 404,80 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.
При цьому з матеріалів позову вбачається, що позивачем сплачено судовий збір, що підтверджується платіжною інструкцією № 255 від 04 липня 2023 року. У позові зазначено, що сплачена сума становила 2 684,00 грн.
Водночас позивач зазначає, що розмір судового збору, який відповідає встановленій законом ставці для подання цього позову в електронній формі, становить 1 043,25 грн, а саме 1 відсоток ціни позову із застосуванням коефіцієнта 0,8.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із фактично понесених та підтверджених судових витрат, а також положень статті 141 ЦПК України.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, статтями 11, 509, 525, 526, 530, 610, 625, 629, 655, 656 ЦК України, суд
ухвалив:
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за договором купівлі-продажу № БТФ-22435/03/19 від 18 березня 2019 року в розмірі 130 404 (сто тридцять тисяч чотириста чотири) гривні 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1304,05 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя   Ю. М. Гніздилов