Новоархангельський районний суд Кіровоградської області 
26100 смт. Новоархангельськ Кіровоградської області, вул. Слави, 26  
25.07.2026  2/394/516/26
372/2531/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді        Краснопольської Л.П.
за участю секретаря судового засідання     Довгої С.В.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в с-ще Новоархангельську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айкон дебт коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позицій учасників справи.
Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши в позові про те, що 11.01.2022 року між ТОВ «ФК «Верона» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання коштів про відкриття кредитної лінії №2049516. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту – 3900,00 грн.; строк кредитування – 29 днів; мета кредиту - для задоволення особистих потреб; спосіб – безготівково в національній валюті, шляхом перерахування кредитних коштів за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 ; тип процентної ставки – фіксована і є незмінною протягом всього строку користування кредитом; відсоткова ставка – 1,9% на добу; орієнтована реальна річна процента ставка - 24966% річних від загального розмірі виданого кредиту; орієнтовна загальна вартість кредиту – 6048,90 грн. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Проте відповідач порушив умови договору та не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав інші грошові зобов`язання. Законодавчо передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок відступлення права вимоги. 
За договором відступлення права вимоги №1-01/12/2023 від 01.12.2023 року, ТОВ «ФК «Верона» відступило право вимоги за договором кредиту №2049516 від 11.01.2022 року, на користь ТОВ «ФК «Айкон дебт коллекшн», а відповідно ТОВ «ФК «Айкон дебт коллекшн» набуло права вимоги, згідно Реєстру боржників від 01.12.2023 року до договору відступлення права вимоги №1-01/12/2023 від 01.12.2023 року, в т.ч. і до ОСОБА_1 . Згідно з Реєстром боржників від 01.12.2023 року до договору відступлення права вимоги №1-01/12/2023 від 01.12.2023 року у ТОВ «ФК «Айкон дебт коллекшн» виникло право вимоги щодо боржника ОСОБА_1 .
Станом на 20.02.2026 року, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №2049516 від 11.01.2022 року становить 11703,90 грн., з яких: 3900,00 грн. – заборгованість за кредитом; 7803,90 грн. – заборгованість за нарахованими процентами.
З урахуванням вищезазначеного, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Айкон дебт коллекшн» заборгованість та судові витрати.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 13.07.2026 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу в порядку спрощеного провадження, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення від 01.07.2026 року, вся поштова кореспонденція повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», в подальшому повідомлявся, шляхом розміщення на офіційному вебпорталі «Судова влада України» оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження, чи місце роботи якого не відоме. Відзив від відповідача не надходив.
Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. 
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що предметом спору в даному провадженні є кредитні правовідносини. Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України.
У судовому засіданні встановлено, що 11.01.2022 року між ТОВ «ФК «Верона» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання коштів про відкриття кредитної лінії №2049516. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту – 3900,00 грн.; строк кредитування – 29 днів; мета кредиту - для задоволення особистих потреб; спосіб – безготівково в національній валюті, шляхом перерахування кредитних коштів за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 ; тип процентної ставки – фіксована і є незмінною протягом всього строку користування кредитом; відсоткова ставка – 1,9% на добу; орієнтована реальна річна процента ставка - 24966% річних від загального розмірі виданого кредиту; орієнтовна загальна вартість кредиту – 6048,90 грн. (а.с. 10-15, 08-09).
Згідно довідки №1903/2026-3 від 19.03.2026 року, наданої ТОВ «Санрайз фінанс», яке на виконання договору з ТОВ «ФК «Верона» про перерахування грошових коштів, відповідачу ОСОБА_1 , відповідно до умов договору кредиту №2049516 від 11.01.2022, було успішно перераховано грошову суму в розмірі 3900,00 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 (а.с. 24).
Згідно Виписки з особового рахунку за кредитним договором №2049516 від 11.01.2022 року розмір заборгованості станом на 20.02.2026 року складає 11703,90 грн., з яких: 3900,00 грн. – прострочена заборгованість за кредитом; 7803,90 грн. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами. (а.с. 16).
За договором відступлення права вимоги №1-01/12/2023 від 01.12.2023 року, ТОВ «ФК «Верона» відступило право вимоги за договором кредиту №2049516 від 11.01.2022 року, на користь ТОВ «ФК «Айкон дебт коллекшн», а відповідно ТОВ «ФК «Айкон дебт коллекшн» набуло права вимоги, згідно Реєстру боржників від 01.12.2023 року до договору відступлення права вимоги №1-01/12/2023 від 01.12.2023 року, в т.ч. і до ОСОБА_1 (а.с. 19-20).
Згідно з Реєстром боржників від 01.12.2023 року до договору відступлення права вимоги №1-01/12/2023 від 01.12.2023 року у ТОВ «ФК «Айкон дебт коллекшн» виникло право вимоги щодо боржника ОСОБА_1 (а.с. 17).
Відповідно до копії платіжної інструкції №1172 від 30.12.2025 року ТОВ «ФК «Айкон дебт коллекшн» здійснив транзакцію по переказу на користь ТОВ «ФК «Верона» грошових коштів 20000,00 грн., призначення платежу «оплата за договором відступлення права вимоги №1-01/12/2023 від 01.12.2023 року, згідно з Реєстром боржників від 01.12.2023 року» (а.с. 26).
Разом з тим, відповідач направив на адресу суду відзив, в якому проти виплати тіла кредиту не заперечував, проте просив дати оцінку правильності та обґрунтованості розрахунку процентів, поданих позивачем. Зазначив, що перебуває на Службі у Збройних Силах України в/ч НОМЕР_2 з 12.10.2022 року по теперішній час, є офіцером Десантно-штурмових військ та виконує службові обов`язки, пов`язані із захистом держави. Вважає нараховані позивачем відсотки на суму 7803,90 грн., такими, що суперечать законодавству України. Наполягав, що на підставі ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до нього з початку і до закінчення Особливого періоду проценти за користування кредитом не нараховуються, а також просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 61-84).
Згідно копії Довідки №1634 від 09.02.2026 року, старший лейтенант військової служби за контрактом ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 (а.с. 66).
Відповідно до копії Довідки №418 від 25.01.2026 року, ОСОБА_1 приймає безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та оборони держави, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України (а.с. 67).
Згідно копії посвідчення офіцера серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 являється командиром взводу військової частини НОМЕР_2 (а.с. 68-69, 71).
Відповідно до копії Посвідчення серії НОМЕР_4 від 24.04.2024 року, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій (а.с. 70).
З огляду на копію Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, ОСОБА_1 уклав контракт на 3 роки, який в подальшому був продовжений (а.с. 72-75).
На підставі обґрунтованих доводів, викладених у відзиві та долучених до нього копій документів, просив: - відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів, - зменшити розмір стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
При розгляді даної заяви судом застосовані норми права
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або за Законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. ст. 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Мотиви суду
Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
З наданої позивачем довідки-розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором №2049516 від 11.01.2022 року станом на 20.02.2026 року, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №2049516 від 11.01.2022 року становить 11703,90 грн., з яких: 3900,00 грн. – прострочена заборгованість за тілом кредиту; 7803,90 грн. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Згідно копії Довідки №1634 від 09.02.2026 року, старший лейтенант військової служби за контрактом ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 .
Відповідно до копії Довідки №418 від 25.01.2026 року, ОСОБА_1 приймає безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та оборони держави, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України.
Згідно копії посвідчення офіцера серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 являється командиром взводу військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до копії Посвідчення серії НОМЕР_4 від 24.04.2024 року, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій.
Згідно копії Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, ОСОБА_1 уклав контракт на 3 роки, який в подальшому був продовжений (а.с. 72-75).
Згідно з п. 19 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30.03.2021 №1357-IX, який набрав чинності 23.04.2021 пункт 15статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Останніми змінами, пункт 15статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля», а також доповнено словами "а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави". Відповідно до абз. 5ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду у розумінні ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.08.2020 у справі №813/402/17 дійшла висновку, що навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. 
На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного станув Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом. Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02.09.2014 №18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 №322/2/7142. 
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01.02.2019 №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки.
З огляду на те, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Збройних Силах України у військовій частині в/ч НОМЕР_2 з 12.10.2022 року по теперішній час, суд вважає, що він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором.
При цьому п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26.12.2018 у справі №522/12270/15, від 14.05.2021 у справі №502/1438/18, від 24.02.2022 у справі №591/4698/20, від 12.05.2022 у справі №336/512/18, від 18.01.2023 у справі №642/548/21.
Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу. Положення п. 15 ст. 14 Закону не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками. 
Таким чином, згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 станом на час розгляду справи має статус військовослужбовця, а тому на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто, до нього не може застосовуватися відповідальність у виді штрафних санкцій і пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. 
Разом з тим, норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» не звільняють військовослужбовців від виконання зобов`язання за кредитним договором повністю.
Згідно з довідки - розрахунку заборгованості за кредитним договором №2049516 від 11.01.2022 року станом на 20.02.2026 року, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №2049516 від 11.01.2022 року становить 11703,90 грн., з яких: 3900,00 грн. – прострочена заборгованість за тілом кредиту; 7803,90 грн. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами. 
Аналізуючи надані докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з врахуванням вищевказаних обставин, суд дійшов висновку, що в даному випадку позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.
Отже, суд за результатами розгляду справи приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користьТОВ «ФК «Айкон дебт коллекшн» підлягає стягненню за кредитним договором №2049516 від 11.01.2022 року, заборгованість за тілом кредиту - в розмірі 3900,00 грн.  В задоволенні позову, в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 7803,90 грн. – слід відмовити, оскільки на ОСОБА_1 поширюються положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів та неустойки за користування кредитом. 
Розподіл судових витрат
Щодо оплати витрат на правову допомогу, суд дійшов до наступного:
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до суду надано: копію Договору про надання правничої допомоги; копію Акту приймання-передачі справ за надання правничої допомоги, копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреність, виписка з ЄДРПОУ, протокол. Загальна вартість наданих послуг за час дії договору склала 13000,00 грн. Вказану суму витрат на правову допомогу представником позивача і заявлено до стягнення.
Визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справ та керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає, що характер спірних відносин у справі не є складним, судова практика у цій категорії справ є сталою, суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів; справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми та містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; враховуючи що справа розглядалася судом за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, тому з урахуванням принципу розумності та справедливості, співмірною до обсягу цих послуг є сума відшкодування в розмірі 2000,00 гривень.
Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає, що судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого позивачем підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно задоволених вимог. Позовні вимоги задоволені 33,32% суми позову.
Отже, підлягає до стягнення сума судового збору у розмірі пропорційному частково задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 887,11 грн.
Керуючись ст.ст. 530, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 77, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд –
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айкон дебт коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Айкон дебт коллекшн» заборгованість за кредитним договором №2049516 від 11.01.2022 року в розмірі 3900 (три тисячі дев`ятсот) грн. 00 коп. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Айкондебт
коллекшн» й судовий збір в розмірі 887 (вісімсот вісімдесят сім) грн. 11 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Копію даного рішення направити учасникам справи.
Ідентифікаційні дані учасників:
ТОВ «Фінансова компанія «Айкон дебт коллекшн», місцезнаходження: вул. Саперне поле, 12, інше нежитлове приміщення 1008, м. Київ, 01042, код ЄДРПОУ 44002941.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ID-паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: