Справа № 204/12888/25
Провадження № 2-о/204/52/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРА

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
13 липня 2026 року Чечелівський районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді – Чапала Г.В.,
за участю секретаря судового засідання – Азарян Б.С.,
заявника – ОСОБА_1 ,
розглянувши в м. Дніпрі у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Департамент житлово–комунального господарства Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -
ВСТАНОВИВ:
У провадження Чечелівського районного суду м. Дніпра надійшла вищезазначена цивільна справа.
Заявниця просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності їй дубліката свідоцтва про право власності на житло – квартиру АДРЕСА_1 , виданого 14.11.2025 року КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області замість втраченого свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 30.03.1994 року за № 4381 про належність на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 , зважаючи на те, що у дублікаті свідоцтва її прізвище помилково записано як « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_5 », як зазначено у паспорті заявниці.
Встановлення даного факту необхідно заявниці з метою здійснення державної реєстрації права власності на квартиру та її реєстрації у відповідному житловому приміщенні, реалізації прав володіння та розпорядження.
Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами окремого провадження. 
Враховуючи що у подальші судові засідання заявниця та її представник не з`явились, неодноразово направляли на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі, ухвалою суду від 09 червня 2026 року було визнано обов`язковою участь в судовому засіданні заявника ОСОБА_1 , та/або її представника – ОСОБА_6 з метою надання пояснень по суті справи.
Згодом присутня в судовому засіданні заявниця підтримала подану заяву, з підстав зазначених у ній, та просила її задовольнити.
Заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , не прибули, просили задовольнити заяву та розглянути справу за їх відсутності, про що надали письмові заяви.
Представник заінтересованої особи - Департаменту житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не прибув, адміністрація була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи з надсиланням копій заяви з додатками.
З`ясувавши думку заявника, перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені та отримані докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Судом в ході судового розгляду встановлено, що 14.11.2025 року КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області видало дублікат свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , замість втраченого свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 30.03.1994 року за № 4381 про належність на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5).
З наданого суду оригіналу паспорту громадянина України вбачається, що прізвище заявниці зазначено як « ОСОБА_1 » (а.с. 6).
Згідно свідоцтва про народження « ОСОБА_4 » народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кременчук, Полтавської обл., батько: « ОСОБА_3 », мати: « ОСОБА_2 » (а.с. 7).
Зі свідоцтва про одруження вбачається, що громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 31 серпня 2002 року уклала шлюб з громадянином ОСОБА_7 , прізвище дружини після одруження – ОСОБА_1 (а.с. 9).
Згідно копії картки фізичної особи – платника податків, прізвище заявниці – ОСОБА_1 (а.с. 10).
Відповідні обставини підтвердив також присутній в судовому засіданні чоловік заявниці – ОСОБА_7 .
Також з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 15.01.2026 року у справі № 524/14943/25 заяву ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задоволено, встановлено факт належності ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) правовстановлюючого документу, а саме дубліката свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , виданого 14.11.2025 року КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області замість втраченого свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 30.03.1994 року за № 4381 про належність на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 .
Отже з урахуванням наведених обставин, оглянувши в судовому засіданні оригінали письмових доказів, суд дійшов висновку, що при оформленні КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області дубліката свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 було допущено помилку при написанні прізвища заявниці, яке помилково записано як « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_5 », як це зазначено у паспорті та інших документах заявниці.
Як наслідок, на теперішній час заявниця не має змоги належним чином упорядкувати і оформити свої ж документи, тому вимушена була звернутись із заявою до суду.
Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.
На підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти , від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом.
Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню.
При таких обставинах суд вважає, що оскільки всі інші дані в паспорті та інших документах заявниці повністю співпадають з встановленими судом даними, зазначеними у спірному документі, спору про право фактично немає, вищезазначений документ в передбаченому законом порядку не оспорений, суд вважає необхідним заяву задовольнити та встановити юридичний факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) правовстановлюючого документу, а саме дубліката свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , виданого 14.11.2025 року КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області замість втраченого свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської Ради народних депутатів від 30.03.1994 року за № 4381.
Зазначені обставини знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду і підлягають задоволенню в повному обсязі.
У судовому засіданні 09 липня 2026 року суд відповідно до вимог ст. 244 ЦПК України перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклавши ухвалення та проголошення судового рішення на 13 липня 2026 року. У зазначене засідання сторони не з`явились. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 15, 16, 186 182 ЦК України, ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Департамент житлово–комунального господарства Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу – задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) правовстановлюючого документу, а саме дубліката свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , виданого 14.11.2025 року КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області замість втраченого свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської Ради народних депутатів від 30.03.1994 року за № 4381.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 липня 2026 року.

Суддя