Справа № 420/23358/26 
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - позивач) до Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому позивач просить: 
визнати протиправною та скасувати постанову Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ВП №80110598 від 22.06.2026 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.;
судові витрати за подання позову стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.08.2026 року залишено без руху адміністративний позов. Судом встановлено позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.
12.08.2026 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 17.08.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей встановлених ст. ст. 268-272, 287 КАС України. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 26 серпня 2026 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 по справі № 420/19742/25, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 10.02.2026 проведено перерахунок пенсії з 01.02.2023 та з 01.03.2025. Розмір пенсії ОСОБА_1 становить 33359,46 грн. Сума доплати на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/19742/25 за період з 01.02.2023 по 28.02.2026 з урахуванням фактично виплачених сум склала 373586,19 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Частина нарахованої доплати пенсії зарахована на картковий ОСОБА_2 в сумі 1000,00 грн (поточна заборгованість) в лютому2026 року за рахунок виділених асигнувань додатковими відомостями.
26.08.2026 до суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначає, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділ) перебуває виконавче провадження № 80110598 з примусового виконання виконавчого листа № 420/19742/25, виданого 21.01.2026 Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2023 року, виходячи з розрахунку 90% від розміру грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. 28.01.2026 керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження № 80110598, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження. Постановою про відкриття виконавчого провадження, як це передбачено Законом №1404-VІІІ, боржнику було надано десять робочих днів для виконання рішення суду. 28.01.2026 держаним виконавцем відділу керуючись ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» та пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень №512/5 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 450,00 грн. 28.01.2026 відповідно до частини четвертої ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі передбаченому частиною третьою ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» – 34588,00 грн. Незважаючи на законні вимоги виконавця, відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження до відділу не надходила, що свідчить про невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення суду у визначений судом спосіб та у встановлений виконавцем строк. 22.06.2026 керуючись ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду по справі № 420/19742/25. Таким чином, з дня набрання законної сили рішення суду від 02.12.2025 боржником не виконано, і не може бути виконане без його участі, що в свою чергу свідчить про тривале невиконання рішення суду без поважних причин та дає підстави для висновку про наявність обставин, які ускладнюють виконання судового рішення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши позовну заяву, відзив на позов, надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 по справі № 420/19742/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.02.2023 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2023 року, виходячи з розрахунку 90% від розміру грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 року без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.
Постановою старшого державного виконавця від 28.01.2026 року відкрито виконавче провадження за №80110598 з виконання виконавчого листа № 420/19742/25, виданого 21.01.2026 року.
Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів з моменту винесення постанови.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 02.03.2026 №1500-0407-5/30140 повідомлено, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 по справі №420/19742/25, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2025, ОСОБА_1 10.02.2026 проведено перерахунок пенсії з 01.02.2023 та з 01.03.2025. Новий розмір пенсії ОСОБА_1 , встановлений після виконання зазначеного рішення, становить 33359,46грн. Сума доплати на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/19742/25 за період з 01.02.2023 по 28.02.2026 з урахуванням фактично виплачених сум склала 373586,19 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Частина нарахованої доплати пенсії зарахована на картковий ОСОБА_2 в сумі 1000,00 грн (поточна заборгованість) в лютому2026 року за рахунок виділених асигнувань додатковими відомостями.
22.06.2026 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду по справі № 420/19742/25.
Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ від 02.06.2016.
За визначенням статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Примусове виконання рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи, здійснюється органами державної виконавчої служби.
Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження", встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентований статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження". За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч. 1). У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2).
Як вбачається з матеріалів справи, звернувшись до суду, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 по справі № 420/19742/25 ним виконано. Водночас, відповідачем накладено штраф на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за невиконання вказаного рішення.
Як встановлено судом з матеріалів справи, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 по справі № 420/19742/25 Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 по справі №420/19742/25, ОСОБА_1 10.02.2026 проведено перерахунок пенсії з 01.02.2023 та з 01.03.2025. Новий розмір пенсії ОСОБА_1 становить 33359,46грн. Сума доплати на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/19742/25 за період з 01.02.2023 по 28.02.2026 з урахуванням фактично виплачених сум склала 373586,19 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління.
Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" визначена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. Зокрема, згідно з ч.1 ст.75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналіз визначених правових норм дає підстав для висновку, що законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, але не зробив цього. Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 31 травня 2021 року у справі №560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин, то наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.
Суд зауважує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення спірної постанови слугувало те, що станом на час винесення останньої постанови Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не виконано рішення суду по справі №420/19742/25.
На підставі наведеного, слід зазначити, що обставини, на які посилається Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в своїй сукупності свідчать, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вжило всіх необхідних заходів для виконання рішення суду.
З метою захисту інтересів стягувача державний виконавець наділений повноваженнями проводити перевірку виконання боржником рішень, що підлягають виконання відповідно до цього Закону, зокрема, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб та інших учасників виконавчого провадження пояснення, довідки та іншу інформацію необхідну для проведення виконавчих дій (п.п.1,3 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII). Тобто, державний виконавець був зобов`язаний та мав провести перевірку виконання судового рішення "боржником", оскільки підставою для накладення відповідного штрафу є саме невиконання рішення без поважних причин. У свою чергу, відповідачем до суду не було надано, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що головний державний виконавець, після надходження вказаного вище листа ГУ ПФУ в Одеській області від 02.03.2026, витребував від нього відповідні пояснення, довідки або ж розрахунок, які необхідні для перевірки виконання ним судового рішення. 
При винесенні оскаржуваної постанови, відповідач обмежився лише формальним посиланням на мотивувальну частину судового рішення у справі №420/19742/25, без врахування положень ст.ст.18 та 63 Закону №1404-VIII (щодо обов`язку державного виконавця перевірити повне виконання рішення, причини невиконання або часткового невиконання) та дотримання ч.2 ст.2 КАС України, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).
Згідно з ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, жодних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій та рішень, до суду не надав.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат визначає ст. 139 КАС України. У відповідності до частин 1, 2, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
В свою чергу, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відповідно до п.п. 1, 2, 3 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року), головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.
Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.
Основними завданнями головного управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; забезпечення ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом.
Позивачем у даній справі виступає - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, територіальний орган Пенсійного фонду України, а тому, підпадає під визначення суб`єкта владних повноважень згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.
Таким чином, при розподілі судових витрат у даній справі підлягають застосуванню правила ч. 2 ст. 139 КАС України та при задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відповідача підлягають стягненню виключно судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. ГУ ПФУ в Одеській області, як позивачем, під час розгляду даної справи не понесено судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.
ГУ ПФУ в Одеській області є територіальним органом Пенсійного фонду України, суб`єктом владних повноважень, боржником у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/3090/25, яким пенсійний орган, як суб`єкт владних повноважень, був зобов`язаний вчинити дій з питань пенсійного забезпечення, які віднесені до публічно-владних управлінських функцій пенсійного органу на підставі законодавства.
Виходячи з системного аналізу матеріалів справи та наведених вище норм законодавства, суд зазначає, що фактично позовну заяву було подано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області щодо накладення штрафних санкцій при виконанні своїх владних (управлінських) функцій, пов`язаних із проведенням перерахунку пенсії але на виконання рішення суду. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в цій справі є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України, при цьому факт подання адміністративного позову у даному випадку не змінює статус позивача.
Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ВП №80110598 від 22.06.2026 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.
Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в протягом 10 днів з дня підписання рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА