Ярмолинецький районний суд Хмельницької області 
Справа № 689/1148/26
3/689/409/26

ПОСТАНОВА
Іменем України
15.07.2026 року селище Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого-судді Шевчик О.М.
за участю: 
секретаря судового засідання - Регент-Краснопортко В.В.,
захисника –Теліцина А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Ярмолинці справу про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , 
за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:
ОСОБА_1 ,згідно з постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10.06.2026 року, визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобуза те, що він 29.05.2026 керував транспортним засобом ВАЗ 21061, не маючи права керування таким транспортним засобом. Цією ж постановою суду встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №6984777 від 07.04.2026 ОСОБА_1 був визнаний винним з накладенням штрафу у розмірі 3400 гривень за ч.2 ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом.
Постанова суду набрала законної сили 23.06.2026.
При цьому, 26 червня 2026 року о 19 год 44 хв в с. Кадиївка по вул. Миру, 1, Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_1 , в порушення вимог п.2.1а Правил дорожнього руху (затв. Постановою КМ України від 10.10.2001 №1306), повторно протягом року керував транспортним засобом «Москвич», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом строком на 5 років.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Захисник ОСОБА_1 – адвокат Теліцин А.М. вказав, що справу можна розглядати без участі ОСОБА_1 , так як він буде захищати його інтереси в суді. 
Також захисник зазначив, що ОСОБА_1 повністю визнає всі обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, визнає, що дійсно керував транспортним засобом, будучи позбавленим такого права, вину у вчиненому визнає повністю. 
Враховуючи наведене, суд ухвалив розгляд справи проводити без участі ОСОБА_1 , участь якого при розгляді даної категорії справ, згідно з вимогами ч.2 ст.268 КУпАП, не є обов`язковою. Крім того, захист його інтересів в суді здійснює адвокат.
Заслухавши пояснення захисника, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується дослідженими судом доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 703830 від 26.06.2026 року; рапортом відділення поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області № 2873 від 26.06.2026; письмовими поясненнями  ОСОБА_1 від 26.06.2026; постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 10.06.2026 року (справа № 689/970/26); відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення).
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, як повторне протягом року керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Захисник в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з наявністю повідомлення про підозру ОСОБА_1 у кримінальному провадженні по даному факту за ч.1 ст.382 КК України, а тому він не може бути притягнутий до різних відповідальності за одне і теж діяння. 
Вирішуючи дане клопотання, суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену в ухвалі від 21.05.2026 у справі №459/3651/25.
Стаття 7 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що нікого не може бути засуджено за діяння, яке на момент його вчинення не становило кримінального правопорушення відповідно до національного закону, а кримінальний закон має бути достатньо доступним, чітким та передбачуваним у застосуванні. Разом із тим, вимога передбачуваності не означає, що закон повинен містити вичерпний перелік усіх можливих життєвих ситуацій чи виключати необхідність його тлумачення судами.
Як неодноразово зазначав ЄСПЛ, (рішення у справах «Kononov v. Latvia», «Сєрков проти України»), принцип якості закону та його передбачуваності означає, що норма повинна бути достатньо чіткою і доступною для того, щоб особа могла за потреби скерувати свою поведінку, звернутись за правовою допомогою, перебачити наслідки своєї поведінки.
Сам факт існування суміжних правових норм, які регулюють різні аспекти одного фактичного діяння, не свідчить про правову невизначеність, якщо межі їх застосування можуть бути встановлені шляхом системного тлумачення.
Положення ч.1 ст.382 КК України є чіткими та однозначними у тій частині, що умисне невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, тягне за собою кримінальну відповідальність. Обов`язковість виконання судового рішення прямо передбачена ст.129-1 Конституції України, що виключає будь-яку невизначеність у правовому регулюванні.
У цьому випадку положення ч.4 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.382 КК України не є конкуруючими нормами, що встановлюють відповідальність за одне й те саме діяння, оскільки вони передбачають відповідальність за різні правопорушення з різними об`єктами посягання.
Так, ч. 4 ст. 126 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування, і спрямована на забезпечення безпеки дорожнього руху.
Натомість ч.1 ст.382 КК України встановлює кримінальну відповідальність за умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили, та охороняє авторитет правосуддя як самостійний об`єкт кримінально-правової охорони.
Отже, визначальним для застосування ст.382 КК України є не сам факт керування транспортним засобом, а свідоме ігнорування судового рішення, адресованого конкретній особі, яке встановлює для неї юридичний обов`язок утримуватися від керування. Саме така поведінка, за наявності прямого умислу, утворює склад кримінального правопорушення.
Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання захисника про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.5 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки відсутні докази того, що транспортний засіб «Москвич», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 на праві власності.
Керуючись ч.5 ст.126, ст.ст.283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
постановив:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно з частиною першою та другою статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Адміністративне стягнення у виді штрафу підлягає сплаті на рахунок: Отримувач
ГУК у Хмельницькій обл./Хмельн. обл./21081300 Код отримувача 37971775 Банк
отримувача Казначейство України ( ЕАП ) Код банку 899998 Номер рахунку (IBAN) UA748999980313060149000022001 ККД 21081300. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (Стягувач - Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код за ЄДРПОУ 26255795), Отримувач - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку 899998, Номер рахунку (IBAN) UA908999980313111256000026001, ККД 22030106).
Докази сплати штрафу та судового збору подаються до суду у межах строку, передбаченого ч.1 ст.307 КУпАП. 
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Шевчик О.М.