Справа №751/584/26
Провадження №2-о/751/72/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2026 року       місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Деркача О. Г. 
присяжні Лавріненко Л.І., Москаленко О.В.,  
при секретарі Курач В.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України; Міністерство оборони України; військова частина НОМЕР_1 ; ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИВ:
Через систему «Електронний суд», представник заявника ОСОБА_1 – адвокат Допа В.І., звернулася до Новозаводського районного суду міста Чернігова із заявою, в якій просить оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Новозаводськуим ВМ УМВС України в Чернігівській області 10.08.2006 року, уродженця с.Іванівка, Семенівського району, Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . Дату смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місце смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати населений пункт Шептухівка, Суджарського району, Курської області, Російська Федерація. Вважати, що загибель ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в населеному пункті Шептухівка, Суджарського району, Курської області, Російської Федерації під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з націонаної безпеки і оборони, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у складі військової частини НОМЕР_1 .
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що заявник є батьком громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 24.02.2022 року Указом Презедента України №64/2022 на території України запроваджено воєнний стан в зв`язку з неспровокованою збройною агресією Російської Федерації до України. 22.04.2022 року старший син заявника ОСОБА_3 був мобілізований до лав ЗСУ, у зв`язку з чим проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та приймав участь у воєнних діях проти РФ на території Курської області РФ. У вересні 2024 року ОСОБА_4 (молодший син заявника) отримав сповіщення №83 від ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що його брат (старший син заявника) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання, в районі села Шептухівка, Суджарського району, Курськох області РФ, зник безвісти. Даний факт підтверджується, витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 12.12.2025 року. Дата набуття статусу особи зниклою безвісти за особливих обставин – 20.09.2024 року. Довідкою №7301 від 09.11.2024 року підтверджується, що в період з 03.06.2024 по 14.06.2024 та в період з 06.08.2024 по 06.09.20524 громадянин ОСОБА_3 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України. Викладене підтверджується актом службового розслідування в/ч НОМЕР_1 від 01.10.2024 року, в якому також встановлено, що причиною зникнення ОСОБА_3 є його безпосередня участь у бойових діях, виконання бойового наказу в умовах вогневого контакту з противником, безвісти зникнення солдата ОСОБА_3 не пов`язане з дизертирством, самовільним залишенням частини або іншими протиправними діями. Солдат діяв згідно присяги. На теперішній час розслідування за фактом зникнення безвісти сина заявника завершено, місцезнаходження його не відоме та зв`язок з ним відсутній. Вказує, що зазначені обставини свідчать про ймовірну загибель солдата ОСОБА_3 . Оголошення померлим сина заявника має важливе значення для подальшої реалізації майнових та немайнових прав заявника. Іншого порядку чинним законодавством не передбачено. З огляду на викладене, з підставі ст. 46 ЦК України, просить заяву задовольнити.
06.02.2026 року ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова відкрито провадження у даній справі та призначено до судового розгляду. 
18.02.2026 року, через систему «Електронний суд», заінтересована особа – Міністерство оборони України, подали письмові пояснення у справі, в яких зазначають, що задоволення заяви в даній справі у порядку окремого провадження і оголошення ОСОБА_3 померлим безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також на їхнє право на отримання одноразової грошової допомоги, що свідчить про наявність спору про право. Звертали увагу, що син заявника визнаний зниклим безвісти, в силу чого заява про оголошення його померлим має розглядатися з дотриманням положень ч.2 ст.46 ЦК України, у якій йдеться про можливість оголошення зниклої безвісти особи померлою після спливу, щонайменше шестимісячного строку з дня закінчення воєнних дій, а не з дати зникнення безвісти такої особи. Просили залучити до участі у розгляді даної справи в якості заінтересованих осіб: військову частину НОМЕР_1 , в які проходив службу солдат ОСОБА_3 та брата зниклого безвісти ОСОБА_3 – ОСОБА_2 (молодшого сина заявника) для встановлення наявності/відсутності спору про право між заявником та заінтересованою особою з числа близьких осіб щодо питання оголошення ОСОБА_3 померлим. Просили здійснювати розгляд справи за відсутності представника Міністерства оборони України. (а.с.41-44)
Ухвалою суду від 11.03.2026 року судове засідання відкладено, залучено до участі у розгляді даної справи в якості заінтересованих осіб: військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Витребувано з Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України інформацію: Чи відноситься район населеного пункту Шептухівка, Суджанського району, Курської області, Російської Федерації до територій на яких велися бойові дії у вересні 2024 року? (а.с.56-57)
17.03.2026 року від заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла заява в якій зазначають, що Відділ заперечень проти прийняття рішення не має та покладається на розсуд суду, одночасно повідомляє, що державна реєстрація смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.08.2018 року по 05.03.2026 року по первинних та по поновлених актових записах, не здійснювалась. (а.с.66) 
06.04.2026 року, надійшла витребувана судом інформація, в якій зазначено, що Мінрозвитку не володіє інформацією щодо дати віднесення населеного пункту Калинів Кореневського район Курської області російської федерації до територій активних бойових дій, а також щодо дапьти віднесення зазначеного населеного пункту до тимчасово окупованих Російською. Федерацію територій України. (а.с.71) 
13.04.2026 року, судове засідання відкладено в зв`язку з заявою представника заявника – адвоката Допи В.І., здійснено повторний запит до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України. (а.с.74)
06.05.2026 року, надійшла витребувана судом інформація, в якій зазначено, що Мінрозвитку не володіє інформацією щодо дати віднесення населеного пункту Шептухівка, Суджанського району, Курської області російської федерації до територій активних бойових дій, а також щодо дапьти віднесення зазначеного населеного пункту до тимчасово окупованих Російською. Федерацію територій Україгни. (а.с.79) 
Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та день слухання справи повідомлений належним чином. Заяви, клопотання до суду не надходили. Уповноважив представляти його інтереси адвоката Допу В.І. 
Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала при викладенні обставин посилалась на обставини зазначені в заяві. 
Заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України; Міністерство оборони України; Військова частина НОМЕР_1 в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялені належним чином. Заяви, клопотання до суду не надходили. 
Заінтересована особа ОСОБА_2 (молодший син заявника і брат безвісти зниклого ОСОБА_3 ),, в судове засідання не з`явився, про час і дату розгляду справи повідомлений належним чином, від його представника – адвоката Позилько С.М. надйшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_2 , заяву підтримує і просить задовольнити, оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника та заінтересованих осіб.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).
Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст. 4 ЦПК України)
Згідно із положеннями ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є батьком ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00047011810 від 17.09.2024 року, батьками якого записані: в графі відомості про батька записано « ОСОБА_1 », в графі відомості про матір записано « ОСОБА_5 ». (а.с. 9)
Згідно довідки № 7301 військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2024 солдат ОСОБА_3 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України у період з 03.06.2024 по 14.06.2024 та у період з 06.08.2024 по 06.09.2024. (а.с.17).
Сповіщенням сім`ї №83 від 11.09.2024 ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 (молодший син заявника) сповіщено про те, що його брат, солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призваний на військовус службу по мобілізації 22.04.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_6 , відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконуючи військовий обов`язок в районі села Шептухівка, Суджарського району, Курської області, Російської Федерації, зник безвісти 06.09.2024 року. (а.с.25+ на зв. стор)
Відповідно до Акту службового розслідування від 01.10.2024 року (а.с.18-24), встановлено, що солдат ОСОБА_3 , механік-водій 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зник безвісти за особливих обставин 06.09.2024 року, поблизу несеного пункту Шептухівка Суджанського району Курської області виконуючи бойове завдання із захисту Батьківщини, здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації. 
Солдат ОСОБА_3 , механік-водій 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 перебував у складі групи, яка 06.09.2024 року виконувала бойове завдання з оборони визначених позицій у Суджанському районі Курської області (рф), поблизу населеного пункту Шептухівка.
Позиції піддалися масованому вогневому впливу. Через інтенсивність обстрілів та прямі зіткнення, підрозділ зазнав втрат (пораненими та зниклими). Командуванням було прийнято рішення про маневр - відхід на запасні або сусідні позиції для збереження життя особового складу. Під час переміщення під вогнем противника та в умовах обмеженої видимості/відсутності стабільного зв`язку, солдат ОСОБА_3 не прибув до точки збору підрозділу. Після стабілізації ситуації на суміжних ділянках було проведено опитування особового складу, який виходив із позицій. Ніхто з товаришів по службі не зміг підтвердити точне місцезнаходження або стан (поранення/загибель) ОСОБА_3 у момент відходу. Станом на момент завершення розслідування територія, де востаннє бачили солдата, перебувала під вогневим контролем противника або була захоплена ним, що унеможливило проведення фізичних пошуків чи евакуацію тіла (якщо така потреба була).
Разом із військовослужбовцем ОСОБА_3 зникли закріплена за ним зброя автомат АК-74 (№ НОМЕР_6 ) та засоби індивідуального захисту (шолом, бронежилет).
Ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст..429 «Самовільне залишення поля бою або відмова діяти зброєю» та ст..430 «Добровільна здача в полон», в діях солдата ОСОБА_3 матеріалами службового розслідування не встановлено. Будь-яких інших неправомірних дій з боку військовослужбовця не встановлено.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2024 року №260 солдата ОСОБА_3 , механіка-водія 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 необхідно вважати таким, що 06.09.2024 року безвісно зник за особливих обставин. (а.с.12)
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій службі) від 17.09.2024 №269 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_3 механіка-водія 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону увільнено від посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , з 17.09.2024 року. (а.с.13)
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 18.10.2024 року службове розслідування за фактом зникнення безвісти солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 вважати завершеним. (а.с.14-15)
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.09.2024 року, за заявою ОСОБА_4 (брата ОСОБА_3 ) Чернігівським районним відділом поліції ГУНП в Чернігівській області здійснюється розшук ОСОБА_3 , кримінальне провадження №12024270340003040 від 13.09.2024 року. (а.с.11)
Згідно Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 12.12.2025 року, ОСОБА_3 , 15.08.2025 року зник безвісти на території бойових дій. Дата набуття статусу особи зниклої безвісти за особливих обставин – 20.09.2024 року. (а.с.10)
Згідно листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №677/24.15/10/26 від 05.03.2026 року, державна реєстрація смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.08.2018 року по 05.03.2026 року по первинних та по поновлених актових записах, не здійснювалась. (а.с.66)
Станом на час розгляду заяви місцезнаходження ОСОБА_3 не встановлено. 
Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до ч.1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі №177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі №607/159/23.
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі №337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі №753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі №607/1612/23(провадження №61-6323св23).
Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
У ч.1 ст.46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
У ч.2 ст.46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (ч.3 ст.46 ЦК України).
Район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).
Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
24 лютого 2022 року Указом Президента України N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" на території України було введено воєнний стан, якийс безперервно триває дотепер.
У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). (ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. N 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Отже, від оголошення військовослужбовця ОСОБА_3 померлим залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.
Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання виплат передбачених законодавством.
У Постанові КЦС ВС від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23, зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення заяви про оголошення військовослужбовця померлим, Верховний Суд виходив із того, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення особи загиблою під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько-українській війні від дня вірогідної смерті особи. Крім того, Верховний Суд зазначив, що з урахуванням конкретних обставин справи, оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня настання відповідної події. У цій справі апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог частини другої статті 46 ЦК України, вказавши, що шестимісячний строк, передбачений цією нормою, слід обраховувати з моменту настання події, а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави.
У Постанові КЦС ВС від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, Верховний Суд погодився з судами попередніх інстанцій про задоволення заяви про оголошення особи померлою, вказавши, що особа пропала безвісти у серпні 2014 року під час безпосередньої участі в АТО, а саме, під час виходу з оточення в районі населеного пункту Іловайськ Донецької області, тобто, за обставин, що загрожували йому смертю, до сьогодні немає відомостей щодо місця його перебування як за місцем його постійного проживання, так і за місцем проходження служби. Оскільки день вірогідної смерті точно встановити неможливо, то суди дійшли правильного висновку про оголошення особи померлою з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд відхилив доводи касаційної скарги щодо передчасного задоволення заяви, до спливу двох років від дня закінчення воєнних дій, вказавши, що військовослужбовець брав участь в АТО, а його дружина звернулась до суду майже після спливу двох років після закінчення АТО.
У Постанові КЦС ВС від 29 січня 2020 року у справі № 154/2135/17, зазначено, що у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі частини другої статті 46 ЦК України, а не визнання фізичної особи безвісно відсутньою (про яку немає відомостей про місце її перебування в місці її постійного проживання) на підставі частини першої статті 43 ЦК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 зроблено висновок, що «…шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі Наказ № 309).
У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
Велика Палата Верховного Суду наголошувала на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності».
«…Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.
Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.
Велика Палата Верховного Суду наголошувала на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.» 
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Матеріалами справи підвтерджується, що солдат ОСОБА_3 , механік-водій 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 перебувючи у складі групи, яка здійснювала бойове завдання по обороні позицій поблизу населеного пункту Шептухівка, Суджанського району, Курської області, Російської Федерації. Згідно з витягом із журналу бойових дій НОМЕР_5 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2024 року №652/1/2024 та витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2024 року №512т, 06.09.2024 в період з 11год 30 хі ао 22 год.10 хв під час штурмових дій противника в районі населеного пункту Шептухівка, Суджанського району, Курської області, Російської Федерації був втрачений зв`язок з солдатом ОСОБА_3 . В зв`язку з тим, що в бойовій групі низка військовослужбовців отримала поранення, і наявними силами вже було недоцільно продовжувати бій, з метою покращення тактичного положення та не допущення значних втрат серед особового складу, було здійснено маневр підрозділу на відхід, до завчасно підготовлених позицій. Після відбиття штурму, було підтверджено відсутність солдата ОСОБА_3 , на зв`язок останній не вийшов, до нових позицій не дійшов та вважається зниклим безвісти. Провести повноцінні пошуки та подальшу евакуацію тід військовослужбовців та їх майна на даний час не можливо, в звязку з тим, що вогневіпозиціїзнаходяться під вогневим контролем противника.
У зв`язку з цим зареєстроване кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджено відповідним витягом з ЄРДР.
Аналізуючи докази, надані заявником на підтвердження обставин ймовірної загибелі його сина, суд дійшов висновку, що обставини справи дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель ОСОБА_3 під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з націонаної безпеки і оборони, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у складі військової частини НОМЕР_1 на території противника - населений пункт Шептухівка, Суджарського району, Курської області, Російська Федерація. 
Зміст проведеного військовою частиною НОМЕР_1 службового розслідування свідчить про встановлення обставин загибелі солдата ОСОБА_3 у ході бойових дій, однак у зв`язку з неможливістю евакуації тіла він вважається безвісно відсутнім. Отже, в такому випадку суд не може достеменно стверджувати про загибель особи, а лише на підставі припущення про його ймовірну загибель ухвалює рішення про оголошення особи померлою.
Доводи представника Міністерства оборони України про те, що строк шість місяців, передбачений ч. 2 статті 46 ЦК України, має рахуватись з моменту закінчення воєнних дій, суд визнає необґрунтованими, оскільки відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23, оголошення фізичної особи померлою можливе після спливу шести місяців з дня настання відповідної події - загибелі у бою.
Крім того, за відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова у позові про визнання такого військовослужбовця померлим не може вважатися такою, що відповідає завданням цивільного судочинства та принципу правової визначеності.
Вказане вище узгоджується із висновком Верховного Суду, висловленим у постановах: від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23, від 25 квітня 2024 року у справі № 278/970/23
Щодо наявності/відсутності спору про право у даній справі, суд зазначає наступне.
Згідно з приписами ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України).
Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується із подальшим вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Поняття юридичного спору має тлумачитися широко, виходячи із підходу Європейського Суду з прав людини до тлумачення поняття спір про право (п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський Суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поняття спору про право має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 вказав, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане із наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний із порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Суд вважає, що оголошення фізичної особи померлою у даній справі не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, враховуючи, що ОСОБА_1 відповідно до положень ст.306 ЦПК України вказав мету (звернення для отримання соціальних виплат), для якої слід оголосити його сина померлим, що автоматично спір не породжує. Ним не заявлено вимог майнового характеру та не обґрунтовано цю заяву наявністю будь-якого майнового спору за наслідками оголошення сина загиблим. Матеріали справи не містять підтверджуючих документів/доводів про існування між сторонами спору про право. Не свідчить про наявність спору про право і те, що в результаті вирішення цієї заяви заявник може отримати виплати, гарантовані законом, або спадщину.
Враховуючи викладене та беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає обґрунтованим наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 і оголошення ОСОБА_3 померлим.
Частиною 7 статті 294 ЦПК України передбачено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, у зв`язку з чим суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статті 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись Керуючись ст. 258-259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд, - 
ВИРІШИВ
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України; Міністерство оборони України; військова частина НОМЕР_1 ; ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області 10.08.2006 року, уродженця с.Іванівка, Семенівського району, Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Дату смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Місце смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати населений пункт Шептухівка, Суджарського району, Курської області, Російська Федерація. 
Вважати, що загибель ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в населеному пункті Шептухівка, Суджарського району, Курської області, Російської Федерації під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з націонаної безпеки і оборони, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у складі військової частини НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ).
Заінтересовані особи: 
Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ЄДРПОУ 04014235 (юридична адреса: 14013, місто Чернігів, вул. Тарновського Василя, буд.15); 
Міністерство оборони України, ЄДРПОУ 00034022 (юридична адреса: 03168, місто Київ, пр-т Повітряних Сил, буд.6); 
Військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ; 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , (місце реєстрації: АДРЕСА_3 )

Повний текст судового рішення складено 03.07.2026 року.  

Головуючий суддя О. Г. Деркач 

Присяжні Л.І Лавріненко 

О.В. Москаленко