14.07.26
22-ц/812/1211/26
Єдиний унікальний номер судової справи 945/2897/24
Номер провадження 22-ц/812/1211/26
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.

Постанова
Іменем України

14 липня 2026 року      місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,
суддів: Коломієць В.В., Тищук Н.О.,

з секретарем судового засідання: Біляєвою В.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення, яке ухвалене Корабельним районним судом міста Миколаєва 02 квітня 2026 року під головуванням судді Селіщевої Л.І. в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИЛА:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (далі – ТОВ «Іннова Фінанс») звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2024 року цивільну справу за позовом ТОВ «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Корабельного районного суду міста Миколаєва за підсудністю. 
Позов обґрунтований тим, що 05 березня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику №3276510324. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст.3,11,12 Закону України «Про електрону комерцію».
Відповідно до п.2.2 договору позикодавець зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 14 000 грн. шляхом перерахування коштів на банківську картку № НОМЕР_1 , зазначену позичальником, на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно умовами Договору.
Відповідач всупереч умовам договору свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила, а тому, станом на дату підготовки позовної заяви (включно), заборгованість відповідача перед позивачем складає 94 388 грн., в тому числі: 14 000 грн. заборгованість за тілом кредиту та 80 388 грн. заборгованість за процентами. 
Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 94 388 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422 грн. 40 коп.
Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєві від 02 квітня 2026 року позов ТОВ «Іннова Фінанс» задоволено.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованість за договором позики №3276510324 від 05 березня 2024 року, станом на день подачі даного позову до суду, на загальну суму 94 388 грн., з яких: 14 000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 80 388 грн. – заборгованість за процентами.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд виходив з доведеності та підставності позовних вимог.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову або змінити рішення суду та зменшити розмір заборгованості, зокрема суму процентів, як явно неспівмірну.
Відповідач зазначала, що справу було розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Хоча нею подавалися письмові заперечення, її право на ефективний захист було істотно обмежено, оскільки вона була позбавлена можливості подавати додаткові пояснення, докази та заперечення щодо розрахунку заборгованості, наданого позивачем.
Суд першої інстанції без належної перевірки прийняв розрахунок позивача, не перевіривши період нарахування відсотків, порядок їх обчислення, відповідність умовам договору та вимогам законодавства.
Сума нарахованих процентів у розмірі 80 388 грн. у багато разів перевищує суму основного боргу в розмірі 14 000 грн., що свідчить про явну неспівмірність фінансових санкцій. Процентна ставка 2,2% на день фактично становить понад 800% річних та суперечить принципам розумності, добросовісності та справедливості, передбаченим ст.ст.3,509,627 ЦК України. Нараховані проценти мають явно надмірний та фактично каральний характер, що порушує баланс інтересів сторін у споживчих правовідносинах.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Іннова Фінанс», посилаючись на безпідставність її доводів, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін.
Учасники справи в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, були повідомлені про місце, день та час судового засідання шляхом направлення судової повістки через підсистему «Електронний суд». 
Зважаючи на вимоги ст.ст.128,130, ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів визнала неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, враховуючи, зокрема, що матеріали справи є достатніми для проведення судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є розгляд судом справи (питання) за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. 
Частина 1 статті 8 ЦПК України передбачає, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи.
Відповідно до п.7 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
За правилами ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.
Відповідно до положень п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України (в редакції на день подання позову) для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2024 року становив 3 028 грн. З урахуванням наведеного, малозначною була справа, у якій ціна позову не перевищує 90 840 грн. 
Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути зі ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 94 388 грн., що перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Справа була розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження як малозначна справа відповідно до ухвали Корабельного районного суду міста Миколаєва від 04 лютого 2025 року.
Між тим, справа, яка переглядається, не є малозначною та підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, а тому суд помилково розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження. 
За такого, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі п.7 ч.3 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення.
Вирішуючи спір по суті апеляційний суд виходить із такого.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 шляхом оформлення анкети клієнта, у якій вказала свої особисті дані, включаючи електронну пошту та електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , звернулася до ТОВ «Іннова Фінанс» з метою отримання кредиту у сумі 14 000 грн. (а.с.7).
05 березня 2024 року о 10 год. 12 хв. ОСОБА_1 на вказану нею електронну адресу отримала від ТОВ «Іннова Фінанс» паспорт кредиту, кредитний договір та одноразові ідентифікатори для їх підписання (а.с.38).
05 березня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у позику №3276510324 в електронній формі, який був підписаний позичальницею одноразовим ідентифікатором mt8km30os. 
Відповідно до умов цього договору позикодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 14 000 грн, строком на 360 днів, з стандартною процентною ставкою у 2.2% на день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5 договору, з зниженою процентною ставкою у 1.5% на день, яка застосовується, якщо позичальник 04 квітня 2024 року сплатить кошти в сумі не менше суми першочергового платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, позичальник, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Денна процентна ставка на дату укладення договору становить: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом – 2.20%; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки – 2.14% (п.2.10.3 договору). 
У позовній заяві позивачем зазначено, що станом день підготовки позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 94 388 грн., з яких 14 000 грн. заборгованість за тілом кредиту та 80 388 грн. заборгованість за процентами.
Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Згідно з вимогами ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому згідно з ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч.1 ст.205 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч.1 ст. 207 ЦК України).
В силу ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з вимогами ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. 
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п.6,12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів вважає, що належними та допустимими доказами позивач довів факт укладання з відповідачем 05 березня 2024 року договору про надання грошових коштів у позику №3276510324, оскільки досліджені докази свідчать, що відповідач ініціювала отримання у позивача кредиту, отримала від нього зміст договору з одноразовим ідентифікатором, підписала кредитний договір. Факт укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує.
Визначаючи розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1% (статтю 8 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом №3498-ІХ від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року).
Згідно з п.17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2.5 %; протягом наступних 120 днів – 1.5 % (Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п.17 згідно із Законом № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року).
Отже, з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року розмір денної процентної ставки при укладенні кредитного договору не може перевищувати 2.5 %; з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року – 1.5%; з 21 серпня 2024 року – 1%.
Враховуючи, що договір про надання грошових коштів у позику укладено між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 05 березня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», то за період з 05 березня 2024 року (день укладення договору та отримання позики) по 22 квітня 2024 року (день закінчення встановлених законодавством перших 120 днів) проценти за користування повинні були нараховуватись з розрахунку обумовленої сторонами денної відсоткової ставки розміром 2.2%, що за 49 днів становить 15 092 грн.
За період з 23 квітня по 20 серпня 2024 року (період встановлених законодавством наступних 120 днів) проценти повинні нараховуватись із застосуванням максимального розміру денної процентної ставки в розмірі 1,5%, що за 119 днів становить 24 990 грн. 
З 21 серпня 2024 року по 21 листопада 2024 року проценти повинні нараховуватись відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» за денною ставкою 1%, що за 93 днів становить 13 020 грн.
Загальна сума заборгованості відповідача за процентами перед позивачем становить 53 102 грн.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Іннова Фінанс» суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14 000 грн. та суми заборгованості за процентами у розмірі 53 102 грн., а всього 67 102 грн.
Згідно із підпунктами «б»,«в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив у справі нове судове рішення, задовольнивши позовні вимоги позивача на 69.31 %, то наявні підстави для відшкодування відповідачем позивачу за розгляд справи в суді першої інстанції судового збору у сумі 1678 грн. 97 коп., а позивачем відповідачці за розгляд справи в суді апеляційної інстанції судового збору у сумі 1 115 грн. 15 коп.
Керуючись ст.ст.367,374,376,381,382 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 02 квітня 2026 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (ЄДРПОУ 44127243) заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику №3276510324 від 05 березня 2024 року станом на 21 листопада 2024 року у загальному розмірі 67 102 (шістдесят сім тисяч сто дві) грн., яка складається з: 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн. заборгованості за основною сумою кредиту та 53 102 (п`ятдесят три тисячі сто дві) грн. заборгованості за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (ЄДРПОУ 44127243) судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 1 678 (одна тисяча шістсот сімдесят вісім ) грн. 97 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (ЄДРПОУ 44127243) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 1 115 (одна тисяча сто п`ятнадцять) грн. 15 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: В.В. Коломієць

Н.О. Тищук

Повний текст судового рішення
складено 16 липня 2026 року