Справа № 173/527/26
Провадження №2/190/560/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року м.П”ятихатки
П?ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Кудрявцевої Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) в приміщенні суду міста П?ятихатки Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив :
Представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» - Жабченко Т.М. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.11.2018 року між АТ «Банк кредит Дніпро» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №22037000095795,  відповідно до якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 49600,00 грн., строком на 60 місяців, до 16.11.2023 року; цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту 1,99% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних. 15.12.2021 року між АТ «Банк кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладений Договір факторингу №15/12/21, згідно якого первісний кредитор АТ «Банк кредит Дніпро» відступив на користь нового кредитора ТОВ «Цикл Фінанс» права вимоги за Кредитним договором №22037000095795 від 16.11.2018 року, укладеним між АТ «Банк кредит Дніпро» та ОСОБА_2 , разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. Згідно Договору факторингу, до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки в сумі 60248,53 грн., з яких: 45440,22 грн. - заборгованість по тіло кредиту; 3950,87 грн. -заборгованість по відсотках; 10857,44 грн, заборгованість по комісії.
Позивач стверджує, що на момент подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за кредитним договором відповідачкою не виконано ані первісному кредитору, ані новому, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки суму заборгованості, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 500,00 грн.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20.03.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 
Заяв по суті справи від відповідача до суду не надходило.
Відповідно до ст.191 ЦПК України, - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами справи
Враховуючи, що розгляд справи проводиться без виклику сторін, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Письмовмими матеріалами справи встановлено, що 16.11.2018 року між АТ «Банк кредит Дніпро» та ОСОБА_2 , укладено кредитний договір №22037000095795. Згідно з умовами яких Банк надав відповідачу кредит у загальному розмірі 49600,00 грн., строком на 60 місяці, до 16.11.2023 року; цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту 1,99% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних.(зворот.бік а.с.47)
Згідно з п.2.1 договору, платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів - обов`язкових платежів. Дата погашення та розмір обов`язкових платежів зазначені в графіку платежів, що викладені в розділі 4 цього договору.
Після підписання Кредитного договору відповідачка власним підписом засвідчила факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитним договором.
Виходячи з вищезазначеного при укладанні Кредитного договору АТ «Банк кредит Дніпро» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами Кредитного договору, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі.
Банк свої зобов`язання перед позичальником виконав належним чином та у повному обсязі.
На підтвердження факту перерахування коштів на рахунок відповідача за кредитним договором №22037000095795 від 16.11.2018 року позивачем надано виписку по рахунку за період з 16.11.2018 року по 14.12.2021 року. ( зворот. бік а.с.12-39).
Разом з тим, відповідачка своєчасно не виконала зобов`язання щодо сплати в повному обсязі кредиту у строки, передбачені кредитним договором №22037000095795 від 16.11.2018 року, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 60248,53 грн, з яких :45440,22 грн,- заборгованість по тілу кредиту; 3950,87 грн..- заборгованість по відсоткам; 10857,44 грн. заборгованість по комісії, що також підтверджується і розрахунком заборгованості за кредитним договором.(а.с.8-11)
15.12.2021 року між АТ «Банк кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №15/12/21  (далі Договір факторингу), відповідно до умов якого АТ «Банк кредит Дніпрор» відступило ТОВ «Цикл Фінанс» право грошової вимоги до боржників за кредитним договором (портфель заборгованості). (зворот.бік а.с.41-43)
Згідно пункту 6.2.2 Договору факторингу права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним Договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги(додаток 3), після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. 
З моменту переходу до фактора прав вимоги, відповідно до п. 6.2.2 цього договору, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах , що входять до портфеля заборгованості , та набуває всіх прав клієнта за цими кредитними договорами.
15.12.2021 року між АТ «Банк кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» підписано Акт приймання-передачі реєстру боржників по Договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року. 
(а.с.44)
Відповідно до витягу з додатку до Договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_2 , за кредитним договором №22037000095795 від 16.11.2018 року у розмірі 60248,53 грн.. (а.с.40)
ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» зобов`язання за договором факторингу виконало та відповідно перерахувало на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» плату за відступлення права вимоги за договором факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року, що підтверджується платіжною інструкцією №3251 від 15.12.2021 року та актом приймання-передачі прав вимоги. 
(а.с.7,44, зворот. бік а.с.45)
Отже, АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило право вимоги до відповідача на користь позивача ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» і таке відступлення відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.512, ст.513 ЦК України, що визначає правомірність звернення ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до суду з вимогами до відповідача як дійсним кредитором.
05.06.2025 року ТОВ «Цикл Фінанс» звернулось з досудовою вимогою до відповідача про погашення заборгованості на підставі ст.ст. 530, 512, 516 ЦПК України. Проте заборгованість відповідачем погашена не була.
Заперечень проти позову від відповідача до суду не надійшло, доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань відповідачем за кредитним договором не надано, як і не надано доказів на спростування вказаного розрахунку суми заборгованості, а тому суд погоджується з наведеним вище розрахунком заборгованості і заявлені вимоги вважає обґрунтованими.
Підсумовуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановивши обставини неналежного виконання відповідачем кредитно-договірних зобов`язань, істотність їх порушення, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог щодо основного боргу за тілом кредиту 45440,22 грн., та заборгованості за відсотками 3950,87 грн., а всього становить 49391 грн.09 коп, суд дійшов висновку про необхідність їх задоволення.
За ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З наданої суду копії виписки по особовому рахунку вбачається, що кредитні кошти на виконання договору надані, отже, кредитодавець свої зобов`язання за договором в цій частині виконав.
Строк кредитування закінчився, однак відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором, що добровільно не сплачена.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
На підставі договору факторингу, копія котрого наявна у справі, банк передав своє право вимоги до відповідача, позивачеві.
Відомостей про добровільну сплату боргу новому кредиту справа не містить. Будь-яких спростувань доказів, що подані позивачем суду на обґрунтування викладених в позовній заяві обставин, відповідачем суду не надано.
З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Цикл фінанс» підлягають до задоволення в частині стягнення тіла кредиту та відсотків.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії у розмірі 10857,44 грн. за кредитним договором, суд зазначає наступне.
Кредитним договором визначена комісія за надання кредиту. Відповідач погодилася зі встановленим розміром комісії, про що засвідчила власноручним підписом на вказаному договорі.
Згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.
Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки комісії в сумі 10857 грн.44 коп., не підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні до суду з позовом у позовній заяві ТОВ «Цикл Фінанс» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витратна отримання професійної правничої допомоги представник позивача надав до суду договір про надання правової допомоги №43453613/1 від 25.08.2025 року, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги від 26.0.2026 року, додаткову угоду, детальним описом робіт (наданих послуг) згідно якого вартість надання правової допомоги склала 3500 грн, отже позивачем надані належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, у розмірі 3500 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Цикл фінанс» задовольняються частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 2182 грн.61 коп. (49391,09 х2662,40:60248,53)
На підставі ст.509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.12,77,81,141,259,263-268,354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №22037000095795 від 16.11.2018 року в загальній сумі 49391 (сорок дев`ять гривень триста дев`яносто одна) гривня 09 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору 2182 (дві тисячі сто вісімдесят дві) гривні 61 коп. та витрат на правничу допомогу - 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Сторони:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (04112, м. Київ, Шевченківський район, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, код ЄДРПОУ: 43453613, НОМЕР_1  у АТ «СЕНС БАНК», код банку (МФО) 300346). 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .

Головуюча суддя     Ю.В.Кудрявцева