Справа № 683/2916/25
1-кп/683/125/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області в складі: 
головуючого – судді ОСОБА_1 
з участю секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
потерпілих ОСОБА_4 
ОСОБА_5 
обвинуваченого ОСОБА_6 
захисника – адвоката ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинова Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, який неодружений та має на утриманні одну малолітню дитину, що зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого 10.02.2020 Хмельницьким апеляційним судом, за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, 14.02.2023 звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.125, ст.390-1 та ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за скоєння майнового злочину, а саме: 10.02.2020 Хмельницьким апеляційним судом за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, 14.02.2023 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення спрямоване на шахрайське заволодіння чужим майном. 
Так, 27.08.2025 приблизно о 10 год. 00 хв., під час перебування в приміщенні житлової квартири АДРЕСА_2 , у ОСОБА_6 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_4 . 
Реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 того ж дня, без значного відриву у часі, перебуваючи в приміщенні житлової квартири АДРЕСА_2 , керуючись корисливою метою та корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, використовуючи довірливі відносини із ОСОБА_4 , оскільки вони раніше знайомі, зловживаючи її довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у ОСОБА_4 мобільний телефон, не маючи при цьому реальних намірів на його повернення. Після чого, ОСОБА_4 , будучи впевнена у добросовісності намірів ОСОБА_6 , добровільно передала останньому для здійснення дзвінка свій мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmy 14C», 8 GB RAM 256GB ROM, зеленого кольору, ІМЕ 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 4 011,75 гривень, із сім-карткою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 вартістю 200 гривень, в чохлі чорного кольору вартістю 170 гривень. Надалі, заволодівши у такий спосіб мобільним телефоном потерпілої, ОСОБА_6 мобільний телефон, в подальшому їй не повернув, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим заподіяв потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 4 381,75 гривень. 
Крім цього, 28.08.2025 приблизно о 10 год 00 хв, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 на побутовому ґрунті розпочав конфлікт із ОСОБА_4 , в ході якого у ОСОБА_6 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень останній. Надалі, під час вказаного конфлікту, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , перебуваючи у спальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , кинув на диван та прижав руки колінами ОСОБА_4 та умисно наніс 2 удару долонею лівої руки у ділянку обличчя та голови потерпілої, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів по зовнішній поверхні лівого плеча в верхній та середній третинах, по передній поверхні правого передпліччя в середній третині, по задній поверхні правого плеча в середній третині, по зовнішній поверхні правого передпліччя в середній третині, в проекції лівої реберної дуги по середньо-ключичній лінії, по передній поверхні правого стегна в верхній третині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. 
Також, 28.05.2025 постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та окрім накладеного адміністративного стягнення у виді штрафу його направлено до Старокостянтинівського міського кризового центру Хмельницької області (вул. Героїв Небесної Сотні, 4 м. Старокостянтинів Хмельницького району Хмельницької області) для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» строком на три місяці, яка відповідно до частини першої вказаного Закону, передбачає комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків. 
Крім цього, зазначеною постановою ОСОБА_6 , попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 390-1 КК України, за умисне ухилення від проходження програми для кривдників. 
Надалі, 21.07.2025 з ОСОБА_6 укладено письмовий договір №40 про проходження програми для кривдників, особисто під підпис роз`яснено вимоги законодавства та порядку проходження програми для кривдників, а також вручено копію індивідуального плану проходження програми для кривдників, відповідно до якого останній був зобов`язаний прибувати у визначені дати до Старокостянтинівського міського кризового центру Хмельницької області (вул. Героїв Небесної Сотні, 4 м. Старокостянтинів Хмельницького району Хмельницької області). 
Надалі, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про покладений на нього обов`язок проходити програму для кривдників, діючи умисно, маючи реальну можливість проходити програму для кривдників, з метою ухилення від її проходження, без поважних причин в обумовлені графіком дні, 29.07.2025, 19.08.2025, 26.08.2025, 02.09.2025, 09.09.2025, 16.09.2025, 23.09.2025 та 30.09.2025, у загальному 8 разів не з`явився для проходження програми для кривдників до Старокостянтинівського міського кризового центру Хмельницької області (вул. Героїв Небесної Сотні, 4 м. Старокостянтинів Хмельницького району Хмельницької області), чим своїми діями, умисно ухилився від проходження програми для кривдників. 
Крім цього, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за скоєння майнового злочину, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення спрямоване на заволодіння чужим майном. 
Так, ОСОБА_6 , будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 N 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє, що охоплює період вчинення злочину, Указом Президента України від 20.10.2025 N 793/2025 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні із 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб, 09.12.2025 приблизно о 16 год.20 хв. під час спілкування з ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 , внаслідок чого останній впав на землю, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці зовнішнього кута лівої брови, крововиливу в лівій навколоочній ділянці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Та в цей же час та місці із правої руки ОСОБА_5 випав на землю мобільний телефон марки «Motorola», моделі «XT2155-6 moto e20», IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEL 2: НОМЕР_5 , яким ОСОБА_6 вирішив відкрито заволодіти. 
Так, 09.12.2025 року приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку № 37 по вул. Івана Франка в м. Старокостянтинові Хмельницької області, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно – небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення застосуванням фізичної сили, яка в момент заподіяння не була небезпечною для життя та здоров`я ОСОБА_5 , відкрито, повторно, в умовах воєнного стану, викрав мобільний телефон марки «Motorola», моделі «XТ2155-6 moto e20», IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , вартістю 1 457 гривень, із сім-карткою оператора стільникового зв`язку ТОВ «Лайфселл» вартістю 300 гривень, в чохлі жовтого кольору, типу книжка вартістю 300 гривень у якому знаходились грошові кошти у сумі 500 гривень однією купюрою, які належать ОСОБА_5 та який знаходився на ґрунті поряд із останнім, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2 557 грн. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 та в ухиленні від проходження програми для кривдників визнав повністю, а у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою у потерпілої ОСОБА_4 та у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) у потерпілого ОСОБА_5 свою вину не визнав. 
Так, ОСОБА_6 підтвердив, що він 27.08.2025 приблизно о 10 год. у квартирі АДРЕСА_2 взяв у своєї співмешканки ОСОБА_4 мобільний телефон, щоб здійснити телефонний дзвінок. Вказаний мобільний телефон перебував у їх спільному користуванні, оскільки вони разом проживали, а свого мобільного телефону він на той час не мав. Надалі, здійснивши дзвінок, він вказаний телефон забув віддати ОСОБА_4 , оскільки пішов гуляти із друзями, а надалі він пішов ночувати у квартиру АДРЕСА_3 , у якій на той час він проживав. Наміру заволодіти мобільним телефоном у нього не було.
Наступного дня, 28.08.2025 приблизно о 10 год до ного у квартиру АДРЕСА_3 прийшла потерпіла ОСОБА_4 , щоб забрати мобільний телефон, однак він не міг згадати, де він його поставив. У зв`язку із цим вони посварилися і він кинув ОСОБА_4 на диван, прижавши руки колінами останній, та умисно наніс 2 удари долонею лівої руки у ділянку обличчя та голови потерпілої ОСОБА_4 , чим спричинив їй тілесні ушкодження. Надалі ОСОБА_4 пішла додому. В кінці вересня 2025 року до його помешкання прийшли працівники поліції, на вимогу яких він добровільно видав мобільний телефон, який раніше взяв у потерпілої ОСОБА_4 . З потерпілою на час розгляду справи він примирився. Крім того, він не погоджується із вартістю вказаного вище телефону, який оцінений в 4 000 грн., оскільки його реальна вартість, на його думку, набагато менша.
Також, ОСОБА_6 підтвердив, що 28.05.2025 постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та окрім накладеного адміністративного стягнення у виді штрафу його направлено до Старокостянтинівського міського кризового центру Хмельницької області для проходження програми для кривдників строком на три місяці. Надалі, він програму для кривдників не виконував, оскільки мав неофіційну роботу, а тому пріоритетом для нього було працювати, а на програму для кривдників у нього не було часу. У зв`язку із цим програму для кривдників з липня по вересень 2025 року він не відвідував.
Крім цього, ОСОБА_6 підтвердив, що 09.12.2025 приблизно о 16 год.20 хв. на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку № 37 по вул. Івана Франка в м. Старокостянтинові, під час спілкування з потерпілим ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 , внаслідок чого останній впав на землю. У цей час на землі він побачив мобільний телефон та вважаючи що вказаний телефон належить йому, оскільки випадково випав з його карману, підняв цей телефон та поклав до свого карману. Будь-яких вимог від потерпілого ОСОБА_5 про повернення мобільного він не чув. Крім того, стверджує, що коли він підіймав із землі мобільний телефон потерпілий цього не міг бачити, оскільки було темно і потерпілий лежав сам на землі. Будь-якого умислу на заволодіння чужим мобільним телефоном у нього не було. Наступного дня до нього додому прийшли працівники поліції та на їх вимогу він видав мобільний телефон, який належить потерпілому ОСОБА_5 на час розгляду справи він із потерпілим примирився та повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду.
Незалежно від показів обвинуваченого його вина у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.
По епізодах заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою у потерпілої ОСОБА_4 та нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами.
Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні підтвердила, що 27.08.2025 приблизно о 10 год. 00 хв. у належній їй квартирі АДРЕСА_2 , колишній її співмешканець ОСОБА_6 під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у неї належний їй мобільний телефон. Вона добровільно передала останньому для здійснення дзвінка свій мобільний телефон марки «Xiaomi». Надалі, ОСОБА_6 отримавши її мобільний телефоном швидко вийшов із приміщення квартири разом із телефоном, на її прохання зупинитись і не тікати ОСОБА_6 не реагував. Крім того, при виході із квартири вона схопила ОСОБА_6 за куртку, однак останній вирвався та втік. У той день ОСОБА_6 більше до квартири не повертався. Наступного дня, 28.08.2025 приблизно о 10 год. 00 хв., вона пішла до ОСОБА_6 додому, а саме у квартиру АДРЕСА_3 , щоб відібрати свій мобільний телефон. Однак, у вказані квартирі між нею та ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 у спальній кімнаті квартири кинув її на диван та прижав їй руки колінами та наніс декілька ударів рукою по обличчю та голові, внаслідок чого спричинив їй легкі тілесні ушкодження. У зв`язку із цим вона звернулась до поліції із скаргою на ОСОБА_6 щодо заволодіння її мобільним телефоном та нанесення їй тілесних ушкоджень. Надалі її мобільний телефон поліція вилучила у ОСОБА_6 та повернула їй для відповідального збереження. На час розгляду справи вона із ОСОБА_6 примирилась, шкода їй відшкодована повністю, а тому просить ОСОБА_6 суворо не карати.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.09.2025 року та DVD-R диском з відеозаписом до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_4 у присутності понятих показала місце та механізм заволодіння ОСОБА_6 її мобільним телефоном марки «Xiaomi» 27.08.2025 приблизно о 10 год. 00 хв. у належній їй квартирі АДРЕСА_2 . Крім того, ОСОБА_4 вказала, що на її прохання зупинитись і не тікати ОСОБА_6 не реагував, при виході із квартири вона схопила ОСОБА_6 за куртку, однак останній вирвався та втік разом із її телефоном.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.09.2025 року та DVD-R диском з відеозаписом до нього, згідно якого свідок ОСОБА_8 у присутності понятих показав місце та механізм заволодіння ОСОБА_6 у його сестри ОСОБА_4 мобільним телефоном марки «Xiaomi» 27.08.2025 приблизно о 10 год. 00 хв. у належній йому та його сестрі квартирі АДРЕСА_2 . Крім того ОСОБА_8 вказав, що сестра ОСОБА_4 просила зупинитись ОСОБА_6 та повернути телефон, однак, ОСОБА_6 втік із квартири разом із телефоном сестри.
Висновком судово-медичної експертизи №255 від 08.09.2025 року, згідно якої у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливів по зовнішній поверхні лівого плеча в верхній та середній третинах, по передній поверхні правого передпліччя в середній третині, по задній поверхні правого плеча в середній третині, по зовнішній поверхні правого передпліччя в середній третині, в проекції лівої реберної дуги по середньо-ключичній лінії, по передній поверхні правого стегна в верхній третині, які виникли від дій – ударів, тиснення тупих твердих предметів, якими могли бути кулаки руки, пальці рук, ноги (коліна) сторонньої особи, або їм подібні предмети, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Протоколом добровільної видачі мобільного телефону від 16.09.2025 року з фототаблицями до нього, згідно якого ОСОБА_6 в присутності понятих у відділі поліції добровільно видав мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmy 14C», в чохлі чорного кольору. Надалі вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом та передано потерпілій ОСОБА_4 на відповідальне зберігання.
Висновком судово-товарознавчої експертизи № 2458/25 від 16.09.2025 року, згідно якої вартість мобільного телефону марки «Xiaomi», моделі «Redmy 14C», станом на 27.08.2025 року становила 4 011 грн. 75 коп.
Довідкою, яка видана 16.09.2025 року ТОВ «Сота-Альянс», згідно якої вартість чохла чорного кольору у форматі книжечки до мобільного телефону марки «Xiaomi», моделі «Redmy 14C», станом на 27.08.2025 року становила 170 грн.
Довідкою, яка видана 16.09.2025 року ТОВ «Сота-Альянс», згідно якої вартість сім-карткою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар», станом на 27.08.2025 року становила 200 грн.
По епізоду ухилення від проходження програми для кривдників вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами.
Постановою Старокостянтинівського районного суду від 28.05.2025, згідно якої ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та окрім накладеного адміністративного стягнення у виді штрафу його направлено до Старокостянтинівського міського кризового центру Хмельницької області (вул. Героїв Небесної Сотні, 4 м. Старокостянтинів Хмельницького району Хмельницької області) для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» строком на три місяці. Крім цього, зазначеною постановою ОСОБА_6 , попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 390-1 КК України, за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.
Письмовим договором № 40 від 21.07.2025 про проходження програми для кривдників, згідно якого ОСОБА_6 особисто під підпис роз`яснено вимоги законодавства та порядку проходження програми для кривдників, а також вручено копію індивідуального плану проходження програми для кривдників, відповідно до якого останній був зобов`язаний з`явитися у визначені дати до Старокостянтинівського міського кризового центру Хмельницької області.
Індивідуальним планом проходження програми для кривдників, згідно якого ОСОБА_6 в обумовлені графіком дні, починаючи з 21.07.2025 по 30.09.2025, 8 разів не з`явився для проходження програми для кривдників до Старокостянтинівського міського кризового центру Хмельницької області.
Матеріалами перевірок за зверненнями Старокостянтинівського кризового центру, щодо порушення умов проходження програми для кривдників ОСОБА_6 , які були зареєстровані в ІКС ПНП відділу поліції №1 (м. Старокостянтинів) Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області за N?6523 від 31.07.2025, за якими складено довідку N?1054 від 01.08.2025; N?7476 від 25.08.2025, за якими складено довідку N?1231 від 29.08.2025; N?7576 від 29.08.2025, за якими складено довідку N?1252 від 03.09.2025; N?7874 від 12.09.2025, за якими складено довідку N?1316 від 16.09.2025; N?8051 від 19.09.2025, за якими складено довідку N? 1375 від 24.09.2025; N?8230 від 26.09.2025, за якими складено довідку N?1388 від 29.09.2025. 
Показами свідка ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні підтвердила, що вона є керівником Старокостянтинівського міського кризового центру Хмельницької області. 21.07.2025 кризовий центр та обвинувачений ОСОБА_6 уклали письмовий договір про проходження програми для кривдників, згідно якого ОСОБА_6 особисто під підпис роз`яснено вимоги законодавства та порядку проходження програми для кривдників, а також вручено копію індивідуального плану проходження програми для кривдників, відповідно до якого останній був зобов`язувався з`явитися у визначені дати до Старокостянтинівського міського кризового центру Хмельницької області. Згідно Індивідуального плану ОСОБА_6 в обумовлені графіком дні, починаючи з 21.07.2025 по 30.09.2025, 8 разів без поважних причин не з`явився для проходження програми для кривдників до Старокостянтинівського міського кризового центру Хмельницької області. Про кожну неявку ОСОБА_6 до Старокостянтинівського міського кризового центру повідомлявся відділ поліції №1 (м. Старокостянтинів) Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області.
По епізоду відкритого викрадення чужого майна (грабежу) у потерпілого ОСОБА_5 , вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні підтвердив, що 09.12.2025 приблизно о 16 год. 20 хв. на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку № 37 по вул. Івана Франка в м. Старокостянтинові, під час спілкування з ОСОБА_6 у них виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівої брови, внаслідок чого він впав на землю, а з його правої руки випав на землю належний йому мобільний телефон марки «Motorola». Вказаний телефон із землі підняв ОСОБА_6 і забрав його собі. На його вимогу про повернення мобільного телефону ОСОБА_6 не реагував, хоча і чув цю вимогу. Надалі ОСОБА_6 пішов із місця події, а він звернувся за медичною допомогою, оскільки у нього йшла кров. Наступного дня він звернувся до поліції із заявою про вчинення злочину відносно нього. Викрадений у нього мобільний телефон марки «Motorola», був із сім-карткою та у чохлі жовтого кольору, типу книжка, у якому знаходились грошові кошти у сумі 500 гривень однією купюрою. Надалі його мобільний телефон поліція вилучила у ОСОБА_6 і на даний час телефон зберігається у поліції. На час розгляду справи вони із ОСОБА_6 примирився, шкода йому відшкодована повністю, претензій він до обвинуваченого не має.
Показами свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні підтвердив, що 09.12.2025 у вечірній час на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку N? 37 по вул. Івана Франка в м. Старокостянтинові, між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 наніс ОСОБА_5 удар рукою в голову, внаслідок чого ОСОБА_5 впав на землю. Як мобільний телефон потерпілого опинився у обвинуваченого він пояснити не зміг. Однак йому відомо, що наступного дня мобільний телефон потерпілого обвинувачений ОСОБА_6 видав працівникам поліції.
Протоколом огляду місця події від 10 грудня 2025 року з фототаблицями до нього, згідно якого за участю потерпілого ОСОБА_5 оглянуто прибудинкову територію багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_4 та встановлено місце викрадення належного потерпілому мобільного телефона.
Висновком судово-медичної експертизи №282 від 15.12.2025 року, згідно якої у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці зовнішнього кута лівої брови, крововиливу в лівій навколоочній ділянці, які виникли від, як мінімум, однієї дії – удару тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким міг бути кулак руки сторонньої особи, або йому подібний предмет, та які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 28.01.2026 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_5 у присутності понятих показав місце та механізм, а також кількість нанесених йому 09.12.2025 року ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, а також показав місце викрадення ОСОБА_6 належного йому мобільного телефона. Крім того, потерпілий ОСОБА_5 вказав, що на його вимогу про повернення мобільного телефону ОСОБА_6 не реагував, хоча і чув цю вимогу. 
Протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 12.12.2025 року, згідно якого при огляді архівних записів з серверу, який розташований за адресою АДРЕСА_5 виявлено відеозапис із камери відеоспостереження, яка встановлена на будинку АДРЕСА_6 та яка зафіксувала кримінальне правопорушення, відеозапис із якої в надалі скопійовано на DVD-R диск. 
Протоколом огляду відеозапису від 15.12.2025 року з фототаблицями до нього, згідно якого оглянуто DVD-R диск з відеозаписом із камери відеоспостереження, а також в судовому засіданні дослідженим самим відеозаписом із камери відеоспостереження, яка розташована за адресою АДРЕСА_5 , з яких вбачається, що 09.12.2025 о 16 год.20 хв. на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_4 , знаходяться ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . Надалі між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виникла словесна суперечка, під час якої ОСОБА_6 наніс ОСОБА_5 удар рукою в голову, внаслідок чого ОСОБА_5 впав на землю. Надалі ОСОБА_6 викрадає телефон потерпілого, який лежав на землі поруч із потерпілим та йде з місця події. Надалі вказаний DVD-R диск з відеозаписом із камер відеоспостереження визнано речовим доказом.
Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 10.12.2025 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Motorola». Надалі вказаний телефон визнаний речовим доказом та ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12.12.2025 року накладено арешт. 
Висновком судово-товарознавчої експертизи № CE-19/123-25/18548-ТВ від 18.12.2025 року, згідно якої вартість мобільного телефону марки «Motorola», моделі «XT2155-6 moto e20», станом на 09.12.2025 року становила 1 457 грн.
Довідкою, яка видана 10.12.2025 року ТОВ «Мобіжук», згідно якої вартість чохла у форматі книжечки до мобільного телефону марки «Motorola», моделі «moto e20», станом на 09.12.2025 року становила 300 грн.
Довідкою, яка видана 10.12.2025 року ТОВ «Мобіжук», згідно якої вартість сім-картки оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Лайфселл», станом на 09.12.2025 року становила 300 грн.
Суд не бере до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_6 по епізоду заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою у потерпілої ОСОБА_4 в частині того, що мобільний телефон перебував у їх спільному користуванні, оскільки вони разом проживали, а тому він мав право на володіння цим телефоном, оскільки вони суперечать матеріалам справи та повністю спростовуються наведеними вище доказами. А саме: показами потерпілої ОСОБА_4 , згідно яких потерпіла підтвердила належність їй вказаного мобільного телефону, а також те, що вона добровільно передала останньому для здійснення лише дзвінка свій мобільний телефон. Також потерпіла вказала, що ОСОБА_6 , отримавши її мобільний телефоном швидко вийшов із приміщення квартири разом із телефоном, на її прохання зупинитись і не тікати ОСОБА_6 не реагував; протоколом проведення слідчого експерименту з відеозаписом до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_4 показала місце та механізм заволодіння ОСОБА_6 її мобільним телефоном. Крім того, потерпіла вказала, що на її прохання зупинитись і не тікати ОСОБА_6 не реагував та втік разом із її телефоном; протоколом проведення слідчого експерименту з відеозаписом до нього, згідно якого свідок ОСОБА_8 показав місце та механізм заволодіння ОСОБА_6 у його сестри ОСОБА_4 мобільним телефоном. Крім того, ОСОБА_8 вказав, що сестра ОСОБА_4 просила зупинитись ОСОБА_6 та повернути телефон, однак ОСОБА_6 втік із квартири разом із телефоном сестри; протоколом добровільної видачі мобільного телефону, згідно якого ОСОБА_6 більше ніж через два тижні після вчиненого злочину добровільно видав мобільний телефон ОСОБА_4 .
Суд також не бере до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_6 по епізоду заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою у потерпілої ОСОБА_4 в частині того, що вартість телефону марки «Xiaomi» необґрунтовано завищена та не може становити 4 000 грн., оскільки вони суперечать матеріалам справи та повністю спростовуються висновком судово-товарознавчої експертизи, згідно якої вартість мобільного телефону марки «Xiaomi», моделі «Redmy 14C», станом на 27.08.2025 року становила 4 011 грн. 75 коп.
Також, суд не бере до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_6 по епізоду відкритого викрадення чужого майна (грабежу) у потерпілого ОСОБА_5 в частині того, що мобільний телефон потерпілого він взяв випадково, вважаючи його за свій особистий телефон, а також не бере до уваги покази обвинуваченого в частині того, що потерпілий в темноті не міг бачити як він підіймає телефон, а тому і потерпілий не висловлював вимог про повернення мобільного телефону, оскільки такі покази суперечать матеріалам справи та повністю спростовуються наведеними вище доказами. А саме: показами потерпілого ОСОБА_5 , згідно яких він бачив як його мобільний телефон із землі підняв ОСОБА_6 та на його вимогу про повернення мобільного телефону ОСОБА_6 не реагував, хоча і чув цю вимогу; протоколом огляду місця події, згідно якого за участю потерпілого ОСОБА_5 встановлено місце викрадення належного потерпілому мобільного телефона; протоколом проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_5 , згідно якого останній показав місце викрадення ОСОБА_6 належного йому мобільного телефона. Крім того, потерпілий ОСОБА_5 вказав, що на його вимогу про повернення мобільного телефону ОСОБА_6 не реагував, хоча і чув цю вимогу; відеозаписом із камери відеоспостереження, згідно якого ОСОБА_6 під час конфлікту із ОСОБА_5 заволодів телефоном останнього, піднявши телефон із землі; протоколом затримання, згідно якого у ОСОБА_6 виявлено та вилучено мобільний телефон потерпілого ОСОБА_5 . 
Таким чином, суд вважає, що такі суперечливі покази обвинуваченим ОСОБА_6 надані з метою захисту та є намаганням ОСОБА_6 уникнути кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини.
Також, суд не бере до уваги твердження сторони захисту про визнання судом ОСОБА_6 обмежено осудним зважаючи на наступне.
Так, згідно ст.20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.
Згідно висновку двох комісійних амбулаторних судово-психіатричних експертиз ОСОБА_6 під час скоєння кримінальних правопорушень виявляв та виявляє біполярний афективний розлад в стадії ремісії, та це не заважало та не заважає йому усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Будь-яких даних про те, що ОСОБА_6 під час скоєння кримінальних правопорушень через наявний у нього психічні розлади, не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними матеріали справи не містять, не здобуто і таких даних під час розгляду справи.
Крім того, суд не бере до уваги твердження сторони захисту про визнання всіх доказів по епізоду ухилення ОСОБА_6 від проходження програми для кривдників недопустимим через порушення права на захист (відсутність захисника), зважаючи на наступне.
Так, згідно ст.89 КК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду, суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Згідно ст.52 КК України передбачено випадки обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні. Одним із таких випадків обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні є щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права. 
Будь-яких даних про те, що ОСОБА_6 під час вчинення кримінального правопорушення по епізоду ухилення від проходження програми для кривдників не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, матеріали справи не містять. 
Крім того, будь-яких даних про те, що ОСОБА_6 під час розслідування кримінального правопорушення по епізоду ухилення від проходження програми для кривдників не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, матеріали справи не містять, не здобуто і таких даних під час розгляду справи.
Таким чином, будь-яких даних які б вказували на обов`язкову участь захисника по даному епізоду матеріали справи не містять. 
Також, сторона захисту не зазначила яким саме чином відсутність захисника під час проведення досудового слідства по даному епізоду порушило непоправно право ОСОБА_6 на захист.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 по епізоду заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою у потерпілої ОСОБА_4 доведена, а його дії за ч.2 ст.190 КК України кваліфіковано вірно, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.
Також, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 по епізоду нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 доведена, а його дії за ч.1 ст.125 КК України кваліфіковано вірно, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.
Також, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 по епізоду ухилення від проходження програми для кривдників доведена, а його дії за 390-1 КК України кваліфіковано вірно, як умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.
Крім того, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 по епізоду відкритого викрадення чужого майна (грабежу) у потерпілого ОСОБА_5 доведена, а його дії за ч. 4 ст. 186 КК України кваліфіковано вірно, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, повторно.
Обираючи покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, зокрема, що він має на утриманні одну малолітню дитину та за місцем проживання характеризується посередньо, а також те, що згідно висновку комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи №669 від 22.09.2025 року ОСОБА_6 під час скоєння кримінальних правопорушень по епізодах заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою у потерпілої ОСОБА_4 та нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 виявляв та виявляє біполярний афективний розлад в стадії ремісії, та це не заважало та не заважає йому усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Крім того, згідно висновку комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи №958 від 24.12.2025 року ОСОБА_6 під час скоєння кримінального правопорушення по епізоду відкритого викрадення чужого майна (грабежу) у потерпілого ОСОБА_5 виявляв та виявляє біполярний афективний розлад в стадії ремісії, та це не заважало та не заважає йому усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є добровільне відшкодування завданої шкоди.
При цьому, згідно обвинувального акту по епізоду ухилення від проходження програми для кривдників обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , зазначено щире каяття.
Щире каяття – це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватись конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
У зв`язку із наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодування завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди. 
Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 формально визнав фактичні обставини щодо пропусків відвідувань програми для кривдників, однак, будь-якого жалю щодо цього не висловлював, виправдовуючи свої дії наявністю неофіційної роботу та надання пріоритету у відвідуванні роботи, а не програми для кривдників.
З огляду на викладене, суд не вбачає у поведінці ОСОБА_6 щирого каяття, яке б могло пом`якшити йому покарання. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При цьому, згідно обвинувального акту по епізоду відкритого викрадення чужого майна (грабежу) у потерпілого ОСОБА_5 обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , зазначено рецидив злочинів.
Відповідно до ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.
Крім того, згідно ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення умисного злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 по епізоду відкритого викрадення чужого майна (грабежу) у потерпілого ОСОБА_5 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану та повторно, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Таким чином, у по даному епізоду рецидив злочинів передбачено як кваліфікуючу вчинення злочину обставину у формі повторності.
З огляду на викладене, суд вважає що з обвинувачення ОСОБА_6 слід виключити обтяжуючу обставину по вказаному епізоду – рецидив злочинів, оскільки вказана обставина є кваліфікуючою ознакою у виді повторності та передбачена ст.186 КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію. 
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства із поміщенням його до кримінально-виконавчої установи. Саме покарання у виді позбавлення волі суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів.
Процесуальні витрати (витрати на залучення експертів) у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.125, ст.390-1 та ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.190 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;
- за ч.1 ст.125 КК України – 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
- за ст. 390-1 КК України - 1 (один) рік пробаційного нагляду;
- за ч.4 ст.186 КК України – 8 (вісім) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишити попередню – тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 13 липня 2026 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час утримання під вартою з 10 грудня 2025 року по 12 липня 2026 року включно.
Речові докази: 
- мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmy 14C», 8 GB RAM 256GB ROM, зеленого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , – залишити потерпілій ОСОБА_4 ;
- мобільний телефон марки «Motorola», моделі «XT2155-6 moto e20», IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , який зберігається в кімнаті речових доказів відділу поліції N? 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, - повернути потерпілому ОСОБА_5 , знявши арешт накладений ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12.12.2025 року. 
- DVD-R диск з відеозаписом із камери відеоспостереження, яка розташована за адресою АДРЕСА_5 , - залишити при матеріалах справи.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі 2 182 грн. 80 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Старокостянтинівський районний суд, а ОСОБА_6 у той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: