"10" серпня 2026 р.     

639/4394/26
2/642/2098/26
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року Холодногірський районний суд м. в складі:
головуючого судді Ольховського Є.Б. 
за участю секретаря Семенюк А.Є.
розглянувши в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: Комунальне підприємство «Харківводоканал» про усунення перешкод у здійснені права власності та надання дозволу на підключення інженерних мереж , -
в с т а н о в и в:

В травні 2026р. року до суду звернулась позивачка яка зазначила що вона є власником частини домоволодіння АДРЕСА_1 . Згідно до позову інша частина належить ОСОБА_2 яка не дає згоду позивачці на проведення інженерних мереж водопостачання та водовідведення до належної ОСОБА_3 частині домоволодіння. Позивач прохає визнати неправомірною бездіяльність відповідача. Усунути перешкоди у здійсненні права користування власністю шляхом надання дозволу на отримання технічних умов та розробку проектно-технічної документації без згоди відповідачки. Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди при здійсненні робіт з прокладання мереж та стягнути з неї судові витрати.
Ухвалою від 20.05.26р. Новобаварського р/с м. Харкова позовну заяву передано на розгляд до Холодногірського р/с м. Харкова.
Ухвалою від 17 червня 2026р. відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
ОСОБА_2 правом на подання відзиву не скористалась. Позовна заява з додатками та ухвалою про відкриття провадження направлялась за адресою вказаною в позові. Повернулась без вручення.
Представник 3-ї особи ставлення до позову не висловив.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
З врахуванням вказаного, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 28.10.2024р. ОСОБА_1 є власником частини житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину.
У квітні 2025 року позивач звернулася до Третьої особи — Комунального підприємства «Харківводоканал» із заявою про надання технічних умов на підключення об`єкта нерухомості до комунальних мереж.
Листом від 23.10.2025 р. № 02-17/1123 5 КП «Харківводоканал» офіційно підтвердило наявність технічної можливості для здійснення такого підключення, визначивши наступні точки приєднання:
- Водопостачання — від міської мережі Д=100 мм по АДРЕСА_1 ;
- Водовідведення — до міської мережі Д=150 мм по АДРЕСА_2 .
Також Третя особа повідомила про неможливість безпосередньої видачі позивачу Технічних умов, посилаючись на імперативну вимогу законодавства щодо необхідності отримання попередньої згоди іншого співвласника домоволодіння.
10.10.2025 року ОСОБА_1 направила на ім`я ОСОБА_2 письмову вимогу-пропозицію про надання письмової згоди на проектування та підключення інженерних мереж. Вказана вимога направлена на адресу АДРЕСА_1 .
На підтвердження належного вручення цього документа ОСОБА_1 надає копію зворотного повідомленням про вручення особисто від 10.10.2025р. з підписом «Гур`єва».
Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст.13 ЦПК України).
На запит судді Новобаварського р/с м. Харкова від 20.05.2026р. за адресою АДРЕСА_3 жодної особи не зареєстровано.
Мобільний телефон ОСОБА_2 вказаний в позовній заяві « НОМЕР_1 » належить сторонній особі.
Копія позовної заяви з додатками повернулась в суд без вручення. 
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст.13 ЦПК України).
Клопотань від позивача про витребування таких доказів, як це передбачено ЦПК України, до суду не подавалось. 
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18).
Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оскільки в матеріалах справи відсутня заява відповідача про визнання позову, і оскільки саме на позивача в силу положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України покладається доведення обставин, на які він посилається на підтвердження своїх вимог, відтак неподання відповідачем зустрічних доказів саме по собі не свідчить про визнання ним обставин, на які посилається позивач, або наявність підстав для визнання судом цих обставин встановленими.
Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема доказів існування фізичної особи вказаної як відповідач – « ОСОБА_2 », реєстрації останньої за вказаною адресою або доказів належності їй спірної частини домоволодіння, є підставою для вмотивованого висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, адже зазначені позивачем обставини ґрунтуються на припущеннях.
Доказів, які б свідчили про відмову або ухилення ОСОБА_2 від погодження позивачу розробки проектної документації позивачем не надано у зв`язку з чим суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Таким чином суд залишає позов без задоволення за ненаданням належних та припустимих доказів що не позбавляє права на повторне звернення до суду. 
Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову судові витрати залишаються за позивачем.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 30, 76, 81, 82, 110, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: Комунальне підприємство «Харківводоканал» про усунення перешкод у здійснені права власності та надання дозволу на підключення інженерних мереж – залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення виготовлене 10.08.26р.

Суддя -    Є. Ольховський