Справа №333/7663/26
Провадження № 2/333/5571/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2026 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючої судді Варнавської Л.О., 
за участю секретаря судового засідання Яблуновської А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
09.07.2026 року представник ТОВ «ФК «Венера Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитним договором № 135735 від 25.04.2025 в розмірі 12 320,00 грн., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 2 662, 40 грн. та витрат понесених на професійну правничу допомогу у сумі 15 500, 00 грн.
В обґрунтування позову зазначається, що 25.04.2025 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ОСОБА_1 укладено договір в електронній формі про надання коштів на умовах фінансового кредиту №135735, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 8 000,00 грн строком на 90 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,72 % на добу. В подальшому, 19.12.2025 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «Венера Фінанс» укладено договір факторингу №19122025/2, за умовами якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» передало ТОВ «ФК «Венера Фінанс» право вимоги за кредитним договором №135735 від 25.04.2025 року. Відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 20.02.2026 року складає 12 320, 00 грн, з яких: 8 000, 00 грн. – прострочена заборгованість за тілом кредиту; 4320, 00 грн. - прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Ухвалою суду від 16.07.2026 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу час 15 днів для скерування до суду відзиву на позовну заяву з моменту отримання ухвали суду.
Також дані РНОКПП відповідачки внесені у обліково-статистичну картку в програмі документообігу загальних судів «Д-3», що забезпечує його можливість отримувати всі процесуальні документи в застосунку «Дія». 
10 серпня 2026 року на адресу Комунарського районного суду м. Запоріжжя повернувся конверт з рекомендованим повідомленням, який раніше було направлено відповідачці за місцем її реєстрації, зазначеним у матеріалах справи та відповідно до вимог чинного законодавства України. Відзиву на позов або будь-яких інших заяв чи клопотань суду не надала.
З огляду на викладене, враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а встановлені процесуальні строки сплинули, суд вважає за можливе перейти до розгляду справи по суті на підставі наявних у справі матеріалів.
Враховуючи, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо належного повідомлення відповідачки, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи.
Такий підхід відповідає принципу юридичної визначеності та положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку.
Суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній письмових доказів та поданих сторонами процесуальних документів, без проведення судового засідання.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Судом встановлено, що 25.04.2025 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту (індивідуальна частина) № 135735, відповідно до п. 1.1. якого товариство надало відповідачці фінансовий кредит в розмірі 8000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності (далі – кредит), а вона зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором; тип кредиту – кредит.
Відповідно до п. 1.2. Договору кредит надається строком на 90 днів, тобто до 23.07.2025; строк дії договору 90 днів, але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами. Клієнт не має права ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених договором.
За користування кредитом клієнт сплачує товариству 262,8 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,72 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки – фіксована. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 14 днів (п.1.3 Договору).
Згідно з п. 1.5 Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Датою надання кредиту є (25.04.2025). Датою повернення кредиту є (23.07.2025).
Зазначений договір № 135735 підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (KL1155).
Крім того, Договір №135735 містить дані серії та номера паспорта ОСОБА_1 , її податковий номер та адресу, номер телефону, електронну адресу та рахунок № НОМЕР_1 .
Згідно з довідкою про ідентифікацію, наданою позивачем, клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ідентифікований ТОВ «ФК «Авіра Груп» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України; номер договору - 135735 від 25.04.2025; одноразовий ідентифікатор – KL1155; дата відправки ідентифікатора позичальнику – 25.04.2025; номер телефону на який було відправлено ідентифікатор – 380979435290.
Як доказ факту перерахування ОСОБА_1 на її рахунок № НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 8 000,00 грн. надано підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів, у якому вказано про перерахунок зазначеної суми, призначення платежу: видача кредиту № 135735; час здійснення переказу – 25.04.2025 о 19-20 год.
Також судом встановлено, що 19.12.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Венера Фінанс» був укладений Договір факторингу №19122025/2, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Венера Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Венера Фінанс» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №19122025/2 від 19.12.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Венера Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №135735 в сумі 12320,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту – 8 000, 00 грн.; прострочена заборгованість за відсотками 4 320,00 грн.
Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 135735 від 25.04.2025, станом на 20.02.2026 року за відповідачкою утворилася заборгованість у загальному розмірі 12320,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту – 8 000, 00 грн.; прострочена заборгованість за відсотками 4 320,00 грн.
Позивачем на адресу відповідачки було направлено письмову вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, в якій повідомлено про перехід до ТОВ «ФК «Венера Фінанс» права вимоги, наявність заборгованості та необхідність її погашення у добровільному порядку протягом 30 днів з дня отримання вимоги.
В статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 1, ч. 2 п. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.
Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Спірний договір № 135735 від 25.04.2025 підписаний відповідачкою електронним підписом, а тому наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що первісний кредитор свої зобов`язання перед відповідачкою виконав у повному обсязі, надав останній грошові кошти (кредит) на обумовлених сторонами умовах. 
Зі змісту та форм Договору факторингу судом не встановлено обставин, які би свідчили про їх нікчемність. Доказів того, що вказаний Договір визнаний судом недійсним, матеріали справи не містять.
Отже, до ТОВ «Венера Фінанс» відповідно до укладеного договору правомірно перейшло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 135735 від 25.04.2025.
Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачкою. Позивачем доведено, а відповідачкою не спростовано обставини щодо укладення між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ОСОБА_1 кредитного договору № 135735 від 25.04.2025 та належне виконання первісним кредитором свого зобов`язання, а саме надання позичальнику кредитних коштів відповідно до умов договору.
Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики № 135735 від 25.04.2025 року у сумі 12 320,00 грн. підлягають задоволенню, оскільки відповідачкою порушено умови вказаного договору та не виконано взятих на себе зобов`язань. При цьому суд виходить з приписів ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідачка не надала суду доказів повної або часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок.
Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 662,40 грн., сплачений при подачі позову.
Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 15 500, 00 грн.
Заявлена позивачем сума не може бути безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до суду надано: копію договору про надання правової допомоги № 09/04/2026 від 09.04.2026 року укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Пархомчук та Партнери» в особі адвоката Пархомчука С.В., копію рахунку № 03.08.2026-75 від 03.08.2026 на суму 15 500, 00 грн., копію платіжної інструкції № 5060 від 03.08.2026 про сплату послуг на суму 15 500, 00 грн., копію акту про отримання правової допомоги від 03.08.2026 року з якого вбачається, що послуги адвоката становлять 15 500, 00 грн. з них: 1 500,00 грн. – зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між сторонами за даним договором (0,5 год.); 9 000, 00 грн. – складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики (3 год.); 4 500, 00 грн. – інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи (1,5 год.); 500, 00 грн. - канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції. 
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін .
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18,від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витратна професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При вирішенні цього питання суд враховує, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. Ціна позову складає 12 320, 00 грн., фактично адвокатом складено лише позовну заяву, що не є складною за своїм змістом та підготовлено документи для подання до суду. Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, без участі представника позивача, що не потребувало витрат часу адвоката для участі у судових засіданнях. 
Отже, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, розмір частки задоволених позовних вимог, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з позивача на користь відповідача 4000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 530, 536, 610-612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 10-13, 76, 81, 137, 141, 258, 263–265, 272 ЦПК України, суд – 

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» (Код ЄДРПОУ: 43561872, юридична адреса: 03115, м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, оф. 703) суму заборгованості за кредитним договором № 135735 від 25.04.2025 року в розмірі 12 320 (дванадцять тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» (Код ЄДРПОУ: 43561872, юридична адреса: 03115, м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, оф. 703) судовий збір у сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати понесені на правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повне судове рішення складене 02.09.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя Л.О. Варнавська