Справа № 462/9820/25 Головуючий у 1 інстанції: Мруць І. С. 
Провадження № 22-ц/811/1119/26 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 липня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С. М.,
суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 лютого 2026 року, в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

в грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обгґунтування позоних вимог посилається на те, що 01 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 4130354. Відповідно до пункту 1.1 Договору, визначення понять і термінів, які містяться у цьому Договорі, тлумачаться відповідно до умов Договору та розділу 2 Правил надання кредиту ТОВ «Алекскредит» (п. 2.10 Правил), що розміщені на офіційному сайті кредитодавця. 01 листопада 2020 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 також було укладено Пропозицію укласти договір (оферту) щодо надання кредиту № 4130354. Відповідно до пункту 7.2 пропозиції, шляхом акцептування цієї оферти позичальник підтвердив, що він ознайомлений з умовами Договору та Правилами, повністю їх розуміє, погоджується з ними та зобов`язується належним чином виконувати покладені на нього зобов`язання. Стверджує, що ТзОВ «Алекскредит» належним чином виконало умови договору позики та перерахувало на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 5 000 гривень, які останній зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування коштами. Однак, відповідач отримані кошти в передбачені договором строки не повернула, внаслідок чого станом на 30 липня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 34 603, 50 грн, з яких 5 000, 00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 29 603, 20 грн - заборгованість по процентах за користування кредитними коштами. За весь період дії Договору ОСОБА_1 сплачено 1 551, 50 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.
З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість за договором про надання кредиту № 4130354 від 01.11.2020 у розмірі 34 603, 50 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422, 40 грн.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24 лютого 2026 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» - заборгованість за договором № 4130354 від 01.11.2020 у розмірі 34 603 гривні 50 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» - 2 422 гривні 40 копійок судового збору.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , яка подала апеляційну скаргу підписану представником Марківом Русланом Богдановичем. В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Апелянт стверджує, що судом під час розгляду справи не було враховано, що принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №910/719/19 (пункт 6.20)). 
Вважає, що судом першої інстанції неповно досліджено докази, надані позивачем в частині розрахунку основного боргу та відсотків за прострочення сплати за кредитом, що призвело до постановлення рішення про стягнення з відповідачки суми компенсації за несвоєчасне виконання нею зобов`язань за кредитним договором. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Звертає увагу на те, що Верховний Суд у своїй постанові від 12.02.2025 під час розгляду справи № 679/1103/23 висловив правову позицію, що вимога про нарахування та сплату відсотків (2-3 % в день), які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій та другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
15 квітня 2026 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Такий мотивований законністю та обґрунтованістю рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить до висновку про таке.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина третя статті ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Частина третя статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями частин першої-четвертрої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина перша статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконувала взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за тілом кредиту та нарахованими процентами, яка підлягає стягненню на користь позивача.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно частини п`ято статті 11 Закону України «Про електрону комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Вказаний висновок відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У силу частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожний правочин укладений в електронній формі вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) від 01.11.2020 року № 44130354 ТзОВ «Алекскредит» пропонує укласти кредитний договір на умовах, встановлених товариством. Кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення договору (оферта), розміщений на сайті кредитора паспорт споживчого кредиту, сформований на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформовані на сайті кредитора, та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в особистому кабінеті, вказаному при його ідентифікації на сайті.
Відповідач підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що погоджується з умовами оферти, підписуючи згоду одноразовим ідентифікатором.
У вказаній пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) зазначено, що невід`ємною частиною цієї пропозиції є всі зміни, доповнення, додаткові угоди та додатки до цього договору.
Таким чином, матеріалами справи також підтверджується, що 01.11.2020 у встановленому вказаною пропозицією порядку, а також у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» між ТзОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір в електронній формі № 4130354.
Відповідно до умов даного договору кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (для вирішення фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, неустойку, яка може нараховуватися у випадку порушення позичальником умов цього договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник.
Пунктом 1.3 договору про надання кредиту № 4130354 від 01 листопада 2020 року передбачено, що сума кредиту складає 5 000, 00 грн.
Кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3 цього договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника.
Пунктом 1.7 договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом, відповідно до якого:
У випадку використання кредиту менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, позичальник сплачує фіксовану суму користування кредитом, яка складає 5, 35 % від визначеної в п. 1.3. цього договору суми кредиту. У випадку використання позичальником Лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом календарних днів з 01.11.2020 до 01.12.2020 (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1, 07 % (Акційна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні покращених умов кредитування складає 6 605, 00 грн.
При використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: в базовий період з 01.11.2020 до 01.12.2020 (включно) - 1, 70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил). В Спеціальний період з 02.12.2020 до 30.05.2021 (включно) - 3 % за один день користування кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил).
Відповідно до п. 3.1. договору сторони погодили, що строк дії договору (п. 2.42. Правил) встановлюється з дати укладення договору 01.11.2020 до кінцевої дати виконання договору 30.05.2021 (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, у тому числі сплати заборгованості. Якщо позичальник виконає зобов`язання/сплатить заборгованість за договором до кінцевої дати виконання договору, договір припиняє дію з дати повернення/погашень кредиту (п. 2.8. Правил).
Відповідно до умов договору (п. 1.1) невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця https://alexcredit.ua. За договором кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі без додаткового забезпечення у розмірі та на умовах, визначених цим договором, у тимчасове, строкове, платне користування, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом й інші платежі у відповідності до умов договору в національній грошовій одиниці України - гривні.
Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з умовами договору та правилами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись своїх обов`язків та виконувати їх (п. 7.2 Договору).
Сторони підтверджують, що даний електронний договір, всі додатки до нього, додаткові угоди, правила мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені у письмовій формі (п. 7.3 договору).
Згідно п. 7.7. договору встановлено, що сторони погодили, що з укладенням цього Договору ними досягнуто згоди з усіх його істотних умов.
Відповідно до п. 7.9. Договору, сторонами погоджено, що договір укладається в електронній формі на сайті кредитодавця https://alexcredit.ua згідно зі статтями 207, 639 ЦК України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Підписання позичальником цього договору відбувається шляхом акцептування оферти (пропозиції укласти електронний договір), яка відповідно до п. 2.30 Правил містить усі істотні умови Договору, зразок факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця, а також погодження позичальника щодо включення до цього договору інформації щодо наявності кредитного посередника, прізвища, ім`я, по-батькові Позичальника, типу кредиту, мети отримання кредиту, основної суми кредиту, кінцевої дати виконання Договору. Акцептування оферти здійснюється шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 2.13. Правил).
Підписання кредитодавцем договору відбувається шляхом використання факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання (п. 7.10 Договору).
Як вбачається з долученого до матеріалів справи примірника кредитного договору наявне факсимільне відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця; у реквізитах споживача ОСОБА_1 зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS4130354, адреса реєстрації та фактичного проживання позичальника: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ,електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 
Судом встановлено, що договір про надання кредиту № 4130354 від 01 листопада 2020 року укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог у комерцію; статті 12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця за допомогою факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору, та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Із копії вищевказаного електронного договору вбачається, що ОСОБА_1 , як позичальник за кредитним договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши позивачу персональні дані, а саме ПІБ, РНОКПП, місце проживання, телефон, e-mail, дані паспорта, необхідні для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора.
Отже, підписуючи заявку про укладення кредитного договору, позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачем 01.11.2020 правочину.
Укладення та підписання договору про надання кредиту № 4130354 від 01 листопада 2020 року відповідач не заперечує.
Кредитний договір недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак такий є дійсним, і відповідно до статті 629 ЦК України підлягає обов`язковому виконанню його сторонами.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 02.112024, із змісту якої вбачається, що товариством було здійснено за дорученням ТОВ «Алекскредит» переказ коштів 01.11.2020 на суму 5 000, 00 гривень, номер картки НОМЕР_3 .
Отримання кредитних коштів в сумі 5 000, 00 гривень відповідач також не заперечує.
Вважаючи оскаржуване рішення незаконним, апелянт, не заперечуючи отримання в кредит 5 000, 00 грн, посилається на неправомірність нарахованих процентів за користування кредитними коштами, які є явно завищеними, що не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
З матеріалів справи вбачається, що в подальшому, після укладення договору про надання кредиту № 4130354 від 01 листопада 2020 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоди про зміну умов договору про надання кредиту № 4130354 від 01 листопада 2020 року, зокрема, 30.11.2020, в якій сторони узгодили зміну істотних умов договору, а саме продовжили строк дії договору та строк базового та спеціального періодів користування кредитними коштами та період нарахування процентів.
Зокрема, пунктом 3 додаткової угоди про зміну договору про надання кредиту №4130354 від 01 листопада 2020 року, підписаної сторонами 30 листопада 2020 року, передбачено: встановити спеціальний період, у якому нараховуються проценти за користування кредитом за спеціальною процентною ставкою - 3 % , з 01 січня 2021 року по 29 червня 2021 року (включно). Кінцеву дату виконання договору - 29 червня 2021 року (включно).
Відповідно до п. 4 додаткової угоди про зміну договору про надання кредиту №4130354 від 01 листопада 2020 року, підписаної сторонами 30 листопада 2020 року, встановлено наступні ставки нарахування процентів та розмір пені: акційна ставка або ставка за програмою лояльності за один день користування кредитом - 1, 53 %; базова процентна ставка за один день користування кредитом - 1, 7 %; Спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом - 3 %; Пеня за один день користування кредитом - 0 %.
Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором про надання кредиту не виконувала, не повернула отримані в кредит кошти та не сплатила проценти за користування кредитними коштами, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання кредиту № 4130354 від 01 листопада 2020 року, така становить 34 603, 50 грн, з яких 5 000, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту, а 29 603, 50 грн - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Як вбачається з вищезазначеного розрахунку на погашення заборгованості за період з 01.11.2020 до 30.11.2020 відповідач сплатила 1 551, 50 грн процентів за користування кредитними коштами.
Починаючи з 01.12.2020 ОСОБА_1 припинила сплачувати кошти на погашення заборгованості за договором про надання кредиту № 4130354 від 01.11.2020.
За період з 01.12.2020 по 30.12.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» нараховувало проценти за користування кредитними коштами в розмірі 2 603, 50 грн за процентною ставкою 1, 7 % в день.
За період з 01.01.2021 по 29.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» нарахувало проценти за користування кредитними коштами в розмірі 27 000,00 грн за процентною ставкою 3 % в день.
Судом першої інстанції встановлено, що проценти за користування кредитними коштами нараховано з врахуванням розміру передбаченої договором процентної ставки та в межах строку дії договору про надання кредиту № 4130354 від 01 листопада 2020 року, передбаченими умовами договору, з врахуванням додаткових угод до цього договору.
Відповідач, всупереч вимогам частини першої статті 81 ЦПК України, не надала суду належних та допустимих доказів на спростування наданого кредитодавцем розрахунку заборгованості, в тому числі і таких, що підтверджували б сплату заборгованості в повному обсязі чи відсутність такої.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у встановлений договором строк ОСОБА_1 не повернула кредитні кошти та не сплатила нараховані проценти за користування кредитними коштами в повному розмірі, відтак наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості за договором №4130354 від 01.11.2020 у розмірі 34 603, 50 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що вимога позивача про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права спростовуються матеріалами справи, в тому числі і умовами цього договору з врахуванням додаткової угоди до нього та наданим позивачем розрахунком заборгованості.
Покликання апелянта на те, що судом невірно враховано сплату ОСОБА_1 1 551, 50 грн на погашення заборгованості, без спростування цього контр розрахунком, не свідчать про неправильне нарахування заборгованості, оскільки сплачені відповідачем кошти враховані в розрахунку заборгованості, як сплата процентів за користування кредитними коштами.
Доводи апеляційної скарги є неспроможними, оскільки спростовуються вищевстановленими обставинами справи.
Суд першої інстанції належним чином оцінив наявні в матеріалах справи докази, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстави вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення. 
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 24 липня 2026 року.

Головуючий: С.М. Копняк
Судді: С.М. Бойко 
А.В. Ніткевич