Справа № 455/1018/26
Провадження № 2/455/739/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

16 липня 2026 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі: 
головуючого судді Івасенко С.М., 
секретар судового засідання Бобельська Н.М.,
учасники справи - не з`явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС»(далі – позивач, новий кредитор)звернулося до суду із позовною заявою, просить стягнути з ОСОБА_1 ( далі – відповідач, позичальник) на свою користь заборгованість в сумі 48372,71 грн. та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач 12.02.2021 року уклав з Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ( далі – банк, кредитор) кредитний договір №22032000490986 (далі - кредитний договір) . Кредитор надав кредитні кошти в строки та на умовах, передбачені цими договорами. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання, визначені кредитним договором, не виконав. Утворилась заборгованість, що і стало підставою для звернення до суду про її стягнення. При цьому, кредитор відступив право вимоги за кредитним договором позивачу. 
01 червня 2026 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Явка учасників справи не визнавалась обов`язковою. 
Судове засідання, призначене на 03 липня 2026 рік, суд відклав на 16 липня 2026 рік, оскільки це була перша неявка відповідача, повідомленого належним чином, і який не проінформував суд про причини його неявки. Відзиву не подав.
В судове засідання, призначене на 16 липня 2026 рік, сторони не з`явилися.
Позивач повідомлений про дату та час судового засідання через електронний суд.
В прохальній частині позовної заяви (п.5,6) міститься прохання про проведення розгляду справи за відсутності позивача та погодження на ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду 03 липня 2026 року, оскільки попередня судова повістка повернулася з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою» (трекінг R067188766525) з додатковою приміткою «не проживає». 
Суд також повідомляв відповідача про судове засідання СМС повідомленням Електронне сповіщення відповідач отримав 03.07.2026 року. Згідно даних ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні відомості, що відповідач проходить військову службу.
Суд вжив всі можливі заходи для забезпечення права учасників справи бути повідомленими про дату, час і місце розгляду справи та брати особисту участь в судових засіданнях. 
Враховуючи те, що позивач не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи суд на підставі частини другої статті 247 ЦПК України не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 
Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
12.02.2021 року кредитор та відповідач уклали кредитний договір, який складається публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей Кредитний договір, підписанням якого позичальник приєднується до кредитного договору в цілому. Банк надає кредит у розмір 25760,00 грн на 48 місяців. Кінцева дата повернення кредиту – 12 лютого 2025 року. Цільове призначення – на споживчі цілі. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту – з 12.02.2021 року по 11.03.2022 рік – 5% від суми кредиту, з 12.03.2022 року до 11.03.2023 року – 4% від суми кредиту, з 12.03.2023 року до 11.03.2024 року – 3% від суми кредиту, з 12.03.2024 року до 12.02.2025 року – 1,95% від суми кредиту . Процентна ставка за користування кредитом становить 0,001% річних на строкову заборгованість та 56% - на прострочену. Графік платежів викладено в розділі 4 кредитного договору. В графіку зазначено, що 5760,00 грн сплачується 12.02.2021 року страховику. В стовпчику з назвою» за обслуговування кредитної заборгованості» проставлені 0, в стовпчику з назвою »розрахунково-касове обслуговування» містяться дані про щомісячеі платежі. Кредит мав надаватися шляхом зарахування коштів на рахунок відповідача № НОМЕР_1 . Строк дії договору дорівнює строку кредитування.
12.02.2021 року відповідач своїм підписом підтвердив, що ознайомився та отримав паспорт споживчого кредитування.
12.02.2021 року кредитор виконав своє зобов`язання - надав кредит у розмірі 25760,00 грн, що підтверджується копією виписки за кредитним договором по особовому рахунку за період з 12.02.2021 по 27.03.2024 року.
Кредитор оформив розрахунок заборгованості за кредитним договором та зазначив, що станом на 27.03.2024 рік сума боргу відповідач становила 48372,70 грн, з яких - 24 689,09 грн – заборгованість за простроченим кредитом, 0,56 грн – заборгованість за простроченими відсотками та 23 683,05 грн – заборгованість за комісією. Відповідач погасив 1070,91 грн за кредитом,0,14 грн – за відсотками та 7228,95 грн за комісіями.
28 березня 2024 року кредитор відступив позивачу право вимоги за кредитним договором, що підтверджується копіями договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 року, актом приймання-передачі реєстру боржників від 28.03.2024 року, актом приймання-передачі прав вимоги від 28.03.2024 року, витягу з реєстру боржників від 28.03.2024 року, платіжної інструкції № 6041 від 28.03.2026 року. 
09.02.2026 року позивач звернувся до відповідача з вимогою погасити заборгованість. Повідомив відповідача про набуття права вимоги за кредитним договором та реквізити для сплати боргу, попередив про застосування інструментів його примусового стягнення. Доказів скерування та отримання відповідачем цієї вимоги не має. 
Позивач зареєстрований як юридична особа, видом діяльності якої є надання фінансових послуг, що підтверджується копіями виписки з ЄДР та статута. 

Розглядаючи спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини з кредитування, що врегульовано статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) з врахуванням Закону України »Про споживче кредитування». За своєю правовою природою укладений договір є споживчим.

Відповідач підписав укладений договір та взяв на себе зобов`язання повертати в передбачені договором строки кредит, проценти за користування кредитом, інші передбачені платежі на умовах, визначених кредитним договором.

Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами, що підтверджується копією виписки по особовому рахунку за перiод з 12.02.2021 по 27.03.2024 року. 
Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530 , 610, 611 ЦК.
У порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув.
В силу статей 512, 1077, 1078 ЦК України позивач в законному порядку набув право вимоги за кредитним договором до відповідача.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази в частині, що підтверджують існування зобов`язальних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідача суд визнає належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують існування договірних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідача. Однак надані позивачем докази не підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості.
Водночас і відповідач не надав доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань повністю. 
Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК.
Суд не погоджується з розрахунком заборгованості за кредитним договором в частині нарахування та стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
У пункті 1.1 кредитного договору передбачено сплату відповідачем щомісячної комісії за обслуговування кредиту. В кредитному договорі відсутня детальна інформація про те, що включає в себе обслуговування кредитної заборгованості.
В п. 4 зазначено, що платежі за обслуговування кредитної заборгованості дорівнюють 0, передбачено платежі за розрахунково-касове обслуговування.

Питання правомірності нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості при укладені кредитного договору з кредитором (Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО») з аналогічними умовами ( п.1.2,4 кредитного договору) було предметом розгляду Об`єднаної палати Верховного Суду ( постанова по справі №204/224/21, провадження № 61-4202сво22, від 06 листопада 2023 року). Вердикт Верховного Суду чіткий: «ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Окрім того, суд не може не звернути увагу на аномально низьку відсоткову ставку за кредитним договором – 0,001%, яка невластива не тільки для споживчого кредитування, а для кредитування загалом, та встановлену високу щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості, яка в тисячі разів перевищує плату за користування кредитом. Видається, що саме комісія слугувала кредитору джерелом плати за користування кредитом, що суперечить самій суті комісійної винагороди.
А тому суд, керуючись ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує висновок Верховного Суду ( постанова по справі №204/224/21 , провадження № 61-4202сво22, від 06 листопада 2023 року ) про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». 
Отже, умови п.1.2. та 4 кредитного договору, які передбачали необхідність щомісячної сплати позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості (розрахунково-касове обслуговування) , є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за цією комісією в розмірі 23683,05 грн. 
Відповідно до абз. 2 ч.5 ст. 215 ЦК України суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Висновок Верховного Суду про нікчемність положень п. 1.2., 4 типового кредитного договору не міг бути невідомий позивачу на дату пред`явлення позову, який придбав права вимоги за кредитними договорами банку. Суд враховує, що позивач є професійним учасником ринку фінансових послуг, який спеціалізується на фінансуванні під відступлення права грошових вимог і придбаваючи право вимоги за кредитними договорами кредитора мав би з`ясувати реальність розміру придбаної вимоги. Але не зробив цього.
З огляду на встановлені у справі обставини, враховуючи нікчемність положень п.1.2., п. 4 кредитного договору, суд вважає за необхідне зарахувати сплачену відповідачем комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 7228,95 грн. за кредитним договором в рахунок сплати заборгованості за тілом по цьому кредиту, і на цю суму зменшити розмір заборгованості по тілу кредиту: 24689,09 грн ( заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором ) – 7228,95 грн ( зарахована сума погашень на комісію банком за кредитним договором відповідно до даних розрахунку заборгованості) = 17460,14 грн ( сума заборгованості за тілом кредиту по кредитному договору ).
Отже, право вимоги за кредитним договором, яке набув позивач, складає 17460,70 грн, з яких: 17460,14 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 0,56 грн - заборгованість за відсотками.
Враховуючи, наведені розрахунки, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 17460,70 грн, з яких: 17460,14 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 0,56 грн - заборгованість за відсотками.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив 2662,40 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 15.05.2026 року.
Крім цього, представниця позивача просила суд стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу надала копії договору № 43453613 про надання правової допомоги від 01.04.2026 року, укладеного між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокаткою Дорошенко М.А., додаткової угоди № 22032000490986 від 13 травня 2026 року, детального опису робіт від 13.05.2026 року, платіжної інструкції № 444 від 15.05.2026 року, акта № 22032000490986 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 13 травня 2026 року. Відповідач не подавав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Здійснивши аналіз та оцінку наданих доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у справі, суд виснує про доведеність факту надання позивачеві професійної правничої допомоги на суму 3500,00 грн.
Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 17460,70 грн., що складає 36,10 % від заявленого розміру (17460,70 грн./48372,71 грн Х 100%), а тому судовий збір та витрати на правову допомогу потрібно покласти на відповідача у пропорційному розмірі: 961,13 грн. – судовий збір та 1263,50 грн. – витрати на правничу допомогу. 
Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №22032000490986 у сумі 17460 грн 70 коп ( сімнадцять тисяч чотириста шістдесят гривень 70 коп.). 
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» суму сплаченого судового збору в розмірі 961 грн. 13 коп. (дев`ятсот шістдесят одну гривню 13 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС»  судові витрати, що становлять 1263 грн. 50 коп. ( одну тисячу двісті шістдесят три гривні 50 копійок) витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 16 липня 2026 року.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», місцезнаходження: 04112, місто Київ, ВУЛИЦЯ АВІАКОНСТРУКТОРА ІГОРЯ СІКОРСЬКОГО, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДР 43453613, рахунок НОМЕР_2 ; 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . 

Суддя С.М. Івасенко