Справа 688/2366/26 
№ 1-кп/688/221/26 

Вирок
Іменем України

03 серпня 2026 року         м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора – ОСОБА_3 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_4 , - мати ОСОБА_4 ,
представника потерпілого – ОСОБА_5 ,
обвинуваченого  ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 12026244000000348 від 23.03.2026 року, по обвинуваченню
ОСОБА_6   ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, одружений, пенсіонер за віком, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей немає, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:
23 березня 2026 року о 16 годині 15 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи власним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по вул. Старокостянтинівське шосе зі сторони вул. Пліщинська в напрямку вул. Генерала Шухевича в м. Шепетівка Хмельницької області, зі швидкістю 51,3-53,8 км/год, порушуючи вимоги п. п. 1.5, 1.7, 2.3 (б), 12.4, 12.9 (б), 18.4 Правил дорожнього руху, проявив необережність, не стежив за дорожньою обстановкою щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, відповідно не зреагував на її зміну, перевищив дозволену в населеному пункті швидкість і розуміючи, що перед нерегульованим пішохідним переходом, біля перехрестя з вулицею П`яскорського, у сусідній смузі зменшує швидкість та зупиняється автомобіль «Dacia Logan» д.р.н. НОМЕР_2 , виявивши, що перед вказаним пішохідним переходом знаходяться діти, що мають намір перетнути проїжджу частину, не зменшив швидкість та не зупинився, в результаті чого здійснив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїжджу частину дороги по нерегульованому пішохідному переході справа на ліво відносно напрямку руху водія.
Тим самим, своїми діями ОСОБА_6 , порушив вимоги пунктів п. п. 1.5, 1.7, 2.3 (б), 12.4, 12.9 (б), 18.4 Правил дорожнього руху, які вимагають:
1. Загальні положення:
п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
п.1.7. Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності.
2. Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
12.Швидкість руху.
п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
п.12.9. Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
18. Проїзд пішохідних переходів і зупинок транспортних засобів.
п.18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно- мозкової травми із дифузним забоєм головного мозку, внутрішньомозковим внутрішньощлуночковим та субарахноїдальними крововиливами, численними саднами голови, раною в лобній ділянці, підшкірним крововиливом в лівій тім`яній ділянці голови, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, а також тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішньої кістки правого гомілково-ступневого суглобу із садном в ділянці правої стопи, які в сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Вищевказані порушення Правил дорожнього руху, допущенні водієм автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді заподіяних потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений  ОСОБА_6 , в ході судового розгляду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини його вчинення, надав пояснення щодо місця, часу, способу його скоєння так, як вони встановлені судом. Пояснив, що 23 березня 2026 року о 16 годині 15 хвилин здійснював рух автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Шепетівка в районі цукрового заводу зі швидкістю близько 50 км на год. проявив неуважність та спричинив наїзд на пішохідному переходу на дитину, після зіткнення вийшовши із автомобіля бачив, що дитини лежить без свідомості біля автомобіля. Просив суд не досліджувати інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись його поясненнями та розглянути справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) за ч. 2 ст. 286 КК України, кається у скоєному, правильно розуміє зміст обставин кримінального правопорушення, у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, тому, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового розгляду, які також не оспорюють фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин, не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, суд виходить з того, що злочин, вчинений обвинуваченим, не є складним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні. Відтак, у даному випадку відсутні сумніви щодо добровільності й істинності позиції обвинуваченого з цього питання.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого  ОСОБА_6 , в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною.
Дії обвинуваченого  ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження.
Вивченням даних про особу обвинуваченого  ОСОБА_6 , встановлено, що він раніше не судимий та до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є пенсіонером, відшкодував повністю збитки потерпілим. 
Обставинами, що пом`якшують покарання  ОСОБА_6 ,  відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання  ОСОБА_6 , відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Представник потерпілого та законний представник потерпілого, повідомили, що обвинувачений відшкодував збитки, будь яких матеріальних претензій до нього не мають, просили призначити покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також позбавити обвинуваченого права керування транспортними засобами.
Обвинувачений та захисник просили врахувати пом`якшуючі обставини при призначенні покарання.
Вирішуючи питання про призначення основного покарання обвинуваченому  ОСОБА_6 , за скоєне, суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини його вчинення, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, добровільне відшкодування завданої потерпілій стороні шкоди, форму вини, відсутність попередніх судимостей, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність таких, що його обтяжують.
У відповідності до наданої досудової доповіді Шепетівського районного відділу №2 філії ДУ «центр пробації» у Хмельницькій області, вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, та ризик небезпеки для суспільства ОСОБА_6 , оцінюється як низький.
На підставі викладеного, враховуючи вимоги ст. 65 КК України, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому  ОСОБА_6 , покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, зможе виправити обвинуваченого та попередити вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме принципу індивідуалізації та співмірності.
При цьому, приймаючи до уваги вищевказані дані про особу обвинуваченого  ОСОБА_6 , наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, а також враховуючи думку прокурора, який в судових дебатах просив застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України та думку потерпілої , яка просила застосувати м`яке покарання, посилаючись на те, що не має жодних претензій до обвинуваченого, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України, звільнивши  ОСОБА_6 , від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк та поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання, слід зазначити, що санкція ч. 2 ст. 286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду. Відповідна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 08.02.2018 у справі №361/2704/16-к, провадження №51-358км18.
На підставі наведених даних, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення  ОСОБА_6 , додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
При цьому, також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
Питання про процесуальні витрати слід вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати із залучення експерта.
Відповідно до ухвали слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.03.2026 року застосовано відносно  ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23 травня 2026 року включно. Визначено суму застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 266 240 грн.
Як вбачається з довідки Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області від 27.03.2026 року, що на депозитний рахунок вище вказаної установи надійшла застава в сумі 266 240 грн від ОСОБА_8 згідно квитанції №6 від 26.03.2026 року та виписки клієнт-банк за 27.03.2026 року.
Зазначений запобіжний захід діє до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили застава підлягає поверненню заставодавцю.
Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_6 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України  ОСОБА_6 , від відбування основного покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_6  наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з  ОСОБА_6  на користь держави судові витрати в сумі 9627,20 грн.
Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.03.2026 року, на наступне майно: автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 ;
Речові докази після набрання вироком законної сили: автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107», д.н.з. НОМЕР_1 повернути власникові; два DVD – R диска із відеозаписом - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Обраний щодо обвинуваченого  ОСОБА_6  запобіжний захід у виді застави в розмірі 266 240 грн. - залишити без зміни до набрання вироком законної сили.
Заставу у розмірі 266 240 гривень по вступу вироку у законну силу повернути заставодавцю.
Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя          ОСОБА_9