Єдиний унікальний номер 205/342/26
Номер провадження2/205/1037/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В. 
при секретарі Волкобоєвої А.О.
за участю: представника позивача Дніпропетровської обласної прокуратури – Щербини С.О., представника позивача Дніпровської міської ради – Боговенко С.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Перший заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури (далі – Прокурор) в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (далі – Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – Відповідач) про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки.
В обґрунтування позовних вимог Прокурор посилається на те, що на території Новокодацького району міста Дніпра сформовано земельну ділянку з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008, площею 2,5819 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відноситься до земель комунальної власності та належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.
Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на розташовані за вказаною адресою будівлі та споруди: літ. П-1, Т-1, Є-1, Ж-1, С-1, У-1, Ф-1, Х-1, А-2, К-1, загальною площею 310,9 кв. м.
При цьому Прокурор зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.2001 року, укладеного з ВАТ «Днепродомнаремонт», ОСОБА_1 придбано у власність будівлі та споруди літ. А-2, К-1, Л-1, М-1, ІІ – мостіння, споруди № 1-4 по АДРЕСА_1 .
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2004 року, яке у подальшому скасовано 11.02.2010 року, за ОСОБА_1 було визнано право власності на туристичні будинки В-2, Г-2, Д-1, Е-1, Ж-1, З-1, І-1 – ротонда, сараї Н-1, О-1, № 5 – сарай металевий, № 6 – збірник сміття.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.08.2005 року, яке у подальшому скасовано 11.01.2006 року, за ОСОБА_1 було визнано право власності на переобладнаний цілісний майновий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
У подальшому рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2012 року у справі № ПР7/33-09 задоволено позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ВАТ «Днепродомремонт» та ОСОБА_1 та визнано за державою в особі Верховної Ради України право власності на туристичні будівлі Б-2, В-2, Д-1, Е-1, Ж-1, Г (у стані руйнування), сарай Н-1, ротонду І-1 по АДРЕСА_1 .
Згідно з інформацією Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 27.08.2025 року № 912-007-11-469 право власності держави на вказане нерухоме майно на даний час не зареєстровано. Зазначене нерухоме майно в Інформаційно-пошуковій системі «Етап» за жодним балансоутримувачем не обліковується, договори оренди майна не укладалися, земельною ділянкою Регіональне відділення не користується.
Далі Прокурор зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008 надавалася ОСОБА_1 в оренду строком на 15 років відповідно до договору оренди № 137 від 16.01.2006 року, який був чинним з 13.02.2006 року по 13.02.2021 року.
Починаючи з 14.02.2021 року договір оренди зазначеної земельної ділянки припинив свою дію, новий договір оренди між Дніпровською міською радою та ОСОБА_1 не укладався, а речове право Відповідача на земельну ділянку у встановленому законом порядку не зареєстровано.
Інспекцією з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради проведено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008, площею 2,5819 га, за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акта обстеження земельної ділянки від 29.08.2025 року № 0470 земельна ділянка знаходиться за фактичним місцем розташування будівель та споруд туристичної бази. З боку АДРЕСА_1 та суміжних земельних ділянок територія огороджена залізобетонною огорожею з металевими воротами для в`їзду на територію бази, а з північного боку земельна ділянка обмежена урізом річки Дніпро. Доступ до земельної ділянки обмежений. Охороною та уповноваженими представниками власника майна державного інспектора на територію земельної ділянки допущено не було.
На підставі наведеного Прокурор вважає, що ОСОБА_1 фактично користується земельною ділянкою з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008, площею 2,5819 га, за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності належним чином оформленого речового права на неї.
Комісією з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, розглянуто матеріали стосовно суми коштів, збережених ОСОБА_1 за рахунок власника земельної ділянки з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008 внаслідок користування землею без достатньої правової підстави.
На засіданні Комісії 24.07.2025 року затверджено розрахунок коштів, збережених землекористувачем за рахунок власника земельної ділянки внаслідок користування землею без достатньої правової підстави, що оформлено протоколом Комісії № 9 від 24.07.2025 року.
Відповідно до вказаного протоколу та розрахунку сума коштів за період користування земельною ділянкою з 01.01.2022 року по 24.07.2025 року визначена у загальному розмірі 5 596 195 грн. 67 коп., зокрема: за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року – 1 358 513 грн. 45 коп.; за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року – 1 562 290 грн. 46 коп.; за період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року – 1 642 566 грн. 26 коп.; за період з 01.01.2025 року по 24.07.2025 року – 1 032 825 грн. 50 коп.
Відповідно до інформації ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 29.08.2025 року № 41998/5/04-36-24-10-16, згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС як платник податку на нерухоме майно та платник орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом із тим, за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України за період з 01.01.2022 року по теперішній час Відповідачем податкові декларації з плати за землю за користування вказаною земельною ділянкою не подавалися.
При цьому після закінчення строку дії договору оренди землі органами ДПС на адресу ОСОБА_1 та Дніпровської міської ради направлялися листи щодо впорядкування земельних відносин, однак, починаючи з 14.02.2021 року, договірні відносини щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 не впорядковані.
Таким чином, за твердженням Прокурора, ОСОБА_1 , маючи у власності об`єкти нерухомого майна, фактично використовує земельну ділянку з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008, площею 2,5819 га, за адресою: АДРЕСА_1 , без укладеного договору оренди та за відсутності державної реєстрації відповідного речового права на земельну ділянку, внаслідок чого територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради не отримує дохід у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності.
У зв`язку з наведеним Прокурор просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008, площею 2,5819 га, за період з 01.01.2022 року по 24.07.2025 року у розмірі 5 596 195 грн. 67 коп., а також вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з поданням позовної заяви та заяви про забезпечення позову, у загальному розмірі 68 498 грн. 38 коп.
Дніпровська міська рада надала суду письмові пояснення, в яких підтримала заявлені Прокурором в інтересах держави в її особі позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву не подала.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Представник позивача Першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури що діє в інтересах держави в особі Дніпровської обласної ради в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у їх повному обсязі та просив їх задовольнити. 
Представник позивача Дніпровської міської ради також позовні вимоги у судовому засіданні підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 14.01.2026 року вирішено заборонити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам), вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо нерухомого майна – будівель і споруд: літ. П-1, Т-1, Є-1, Ж-1, С-1, У-1, Ф-1, Ф{1}, Х-1, А-2, К-1, загальною площею 310,9 кв. м, розташованих по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6795842), у тому числі шляхом укладання договорів купівлі-продажу, дарування, міни, договорів про задоволення вимог іпотекодержателя, поділу об`єкта тощо.
Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, жодних письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, а належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, при цьому сторона Позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд дійшов висновку про наявність передбачених ст. 280 ЦПК України підстав для проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення, виходячи із наступного.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що на території Новокодацького району міста Дніпра сформовано земельну ділянку з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008, площею 2,5819 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить до земель комунальної власності територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.
Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на розташовані за вказаною адресою будівлі та споруди загальною площею 310,9 кв. м.
Підставою виникнення права власності Відповідача на частину нерухомого майна є, зокрема, договір купівлі-продажу від 17.11.2001 року, укладений з ВАТ «Днепродомнаремонт», відповідно до якого ОСОБА_1 придбано у власність будівлі та споруди літ. А-2, К-1, Л-1, М-1, ІІ – мостіння, споруди № 1-4 по АДРЕСА_1 .
Разом із тим, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2012 року у справі № ПР7/33-09 визнано за державою в особі Верховної Ради України право власності на туристичні будівлі Б-2, В-2, Д-1, Е-1, Ж-1, Г (у стані руйнування), сарай Н-1 та ротонду І-1, розташовані за тією ж адресою.
Водночас, згідно з інформацією Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 27.08.2025 року № 912-007-11-469, право власності держави на зазначене нерухоме майно на даний час у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано, в Інформаційно-пошуковій системі «Етап» воно за жодним балансоутримувачем не обліковується, договори оренди щодо такого майна не укладалися, земельною ділянкою Регіональне відділення не користується.
Також судом встановлено, що рішенням Дніпровської міської ради від 23.12.2005 року № 152/32 земельну ділянку з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008, площею 2,5819 га, було передано ОСОБА_1 в оренду строком на 15 років для фактичного розміщення будівель та споруд туристичної бази.
На підставі зазначеного рішення 16.01.2006 року між Дніпровською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі № 137. Право оренди земельної ділянки було зареєстровано 13.02.2006 року, а строк дії договору закінчився 13.02.2021 року.
Після закінчення строку дії зазначеного договору новий договір оренди земельної ділянки між Дніпровською міською радою та ОСОБА_1 не укладався, а право оренди або інше речове право Відповідача на земельну ділянку з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008 у встановленому законом порядку не зареєстровано.
З акта обстеження земельної ділянки від 29.08.2025 року № 0470, складеного Департаментом державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради, вбачається, що земельна ділянка площею 2,5819 га за адресою: АДРЕСА_1 використовується як територія туристичної бази.
Територія земельної ділянки упорядкована, на ній облаштовано асфальтовані проїзди та пішохідні доріжки з цементної плитки, ростуть дерева та декоративні кущі, територія охороняється. З боку АДРЕСА_1 та суміжних земельних ділянок вона огороджена залізобетонною огорожею з металевими воротами для в`їзду, а з північного боку обмежена урізом річки Дніпро. Доступ до земельної ділянки обмежений, охороною та уповноваженими представниками власника майна державного інспектора на територію земельної ділянки допущено не було.
Під час обстеження на земельній ділянці встановлено розташування як будівель та споруд приватної власності ОСОБА_1 , так і будівель та споруд, право власності на які рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2012 року у справі № ПР7/33-09 визнано за державою.
При цьому в акті обстеження зазначено, що розташовані на земельній ділянці будівлі та споруди державної власності фактично перебувають у користуванні ОСОБА_1 .
Таким чином, сукупністю наведених доказів підтверджується фактичне використання ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008, площею 2,5819 га, після закінчення строку дії договору оренди за відсутності належним чином оформленого речового права на неї.
Відповідно до інформації ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 29.08.2025 року № 41998/5/04-36-24-10-16 ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податку на нерухоме майно та платник орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом із тим, за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України, за період з 01.01.2022 року Відповідач податкові декларації з плати за землю за користування вказаною земельною ділянкою не подавала.
Після закінчення строку дії договору оренди землі органами ДПС на адресу ОСОБА_1 та Дніпровської міської ради направлялися листи щодо необхідності впорядкування земельних відносин, однак починаючи з 14.02.2021 року договірні відносини щодо зазначеної земельної ділянки не впорядковані.
24.07.2025 року Комісією з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, розглянуто матеріали щодо суми коштів, збережених ОСОБА_1 за рахунок власника земельної ділянки внаслідок користування нею без достатньої правової підстави.
Згідно протоколу Комісії № 9 від 24.07.2025 року та розрахунку, наданого на обґрунтування позовних вимог, сума безпідставно збережених коштів за період з 01.01.2022 року по 24.07.2025 року визначена у розмірі 5 596 195 грн. 67 коп., зокрема: за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року - 1 358 513 грн. 45 коп.; за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року - 1 562 290 грн. 46 коп.; за період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року - 1 642 566 грн. 26 коп.; за період з 01.01.2025 року по 24.07.2025 року -1 032 825 грн. 50 коп.
При визначенні розміру безпідставно збережених коштів Позивач виходив із площі земельної ділянки 2,5819 га та розміру орендної плати, визначеного виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки та ставки орендної плати у розмірі 3 відсотків.
Отже, судом встановлено, що в даному випадку спірні правовідносини виникли у зв`язку з фактичним користуванням Відповідачем земельною ділянкою комунальної власності після припинення договору оренди без належного оформлення права користування нею та несплатою коштів за таке користування у період з 01.01.2022 року по 24.07.2025 року..
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
За змістом ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним, об`єктом плати за землю є земельна ділянка, а плата за землю справляється відповідно до закону.
Частиною першою ст. 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки є заснованим на договорі строковим платним володінням і користуванням земельною ділянкою.
Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008, площею 2,5819 га, належить до земель комунальної власності територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та є сформованим об`єктом цивільних прав.
Відповідно до ст. 79 ЗК України земельною ділянкою є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування та визначеними щодо неї правами.
Згідно зі ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні її як об`єкта цивільних прав та передбачає визначення площі, меж і внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Аналогічний підхід щодо необхідності встановлення сформованості земельної ділянки як об`єкта цивільних прав при вирішенні спорів про стягнення безпідставно збережених коштів викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі № 922/1646/20 та від 04.03.2021 року у справі № 922/3463/19.
Як встановлено судом, земельна ділянка з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008 раніше перебувала в оренді ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі № 137 від 16.01.2006 року, строк дії якого закінчився 13.02.2021 року.
Після закінчення строку дії зазначеного договору новий договір оренди між Дніпровською міською радою та ОСОБА_1 не укладався, а право оренди або інше речове право Відповідача на зазначену земельну ділянку у встановленому законом порядку не зареєстровано.
Водночас ОСОБА_1 продовжує фактично використовувати земельну ділянку, на якій розташовані будівлі та споруди туристичної бази.
Так, відповідно до акта обстеження земельної ділянки від 29.08.2025 року № 0470 територія земельної ділянки з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008 є упорядкованою, на ній облаштовано асфальтовані проїзди та пішохідні доріжки, ростуть дерева та декоративні кущі, територія охороняється, з боку АДРЕСА_1 та суміжних земельних ділянок огороджена залізобетонною огорожею з металевими воротами, а з північного боку обмежена урізом річки Дніпро.
Доступ до зазначеної земельної ділянки є обмеженим, а державного інспектора охороною та уповноваженими представниками власника майна на її територію допущено не було.
Під час обстеження встановлено розташування на земельній ділянці як об`єктів нерухомого майна приватної власності ОСОБА_1 , так і будівель та споруд, право власності на які рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2012 року у справі № ПР7/33-09 визнано за державою.
При цьому матеріалами справи встановлено, що зазначене державне майно в Інформаційно-пошуковій системі «Етап» за жодним балансоутримувачем не обліковується, в оренду не передавалося, а Регіональне відділення Фонду державного майна України земельною ділянкою не користується.
Більше того, в акті обстеження від 29.08.2025 року № 0470 зазначено, що розташовані на земельній ділянці будівлі та споруди державної власності фактично перебувають у користуванні ОСОБА_1 .
За таких обставин суд доходить висновку, що наявні у справі докази у своїй сукупності є належними, допустимими та достатніми для встановлення факту користування ОСОБА_1 у спірний період сформованою земельною ділянкою з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008, площею 2,5819 га.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.
За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.
Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 цього Кодексу).
За змістом глави 15 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.
Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).
Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).
Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.
Отже, підстави для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок відсутні, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Таким чином, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави, за рахунок власника цієї ділянки, зберігає у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 23 травня 2018 року у справі 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 922/1008/15 (провадження № 3-1271гс16), від 07 грудня 2016 року у справі № 922/1009/15 (провадження № 3-1348гс16), від 12 квітня 2017 року у справах № 922/207/15 (провадження № 3-1345гс16) і № 922/5468/14 (провадження № 3-1347гс16).
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц та постанові від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17 дійшла висновку, що до моменту належного оформлення власником нерухомого майна права користування земельною ділянкою відносини з фактичного користування землею без укладеного договору та недоотримання її власником коштів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, а фактичний користувач зобов`язаний повернути власнику земельної ділянки безпідставно збережені кошти на підставі ст. 1212 ЦК України.
Таким чином, у спірних правовідносинах Дніпровська міська рада як особа, що представляє територіальну громаду – власника земельної ділянки, має право вимагати повернення коштів, які Відповідач зберегла у себе внаслідок фактичного користування земельною ділянкою без достатньої правової підстави.
Судом також враховується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області як платник орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку по АДРЕСА_1 , однак за період з 01.01.2022 року податкові декларації з плати за землю за користування зазначеною земельною ділянкою не подавала.
Як було встановлено судом, після закінчення строку дії договору оренди органами ДПС на адресу ОСОБА_1 та Дніпровської міської ради направлялися листи щодо необхідності впорядкування земельних відносин, однак такі відносини після 13.02.2021 року належним чином оформлені не були.
Відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року № 13/27 «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста» на території міста Дніпра встановлено ставки земельного податку та розмір орендної плати за землю.
При визначенні розміру безпідставно збережених коштів за користування спірною земельною ділянкою Позивач виходив із площі земельної ділянки 2,5819 га, її нормативної грошової оцінки у відповідному році та ставки орендної плати у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Згідно протоколу Комісії № 9 від 24.07.2025 року та наданого на обґрунтування позовних вимог розрахунку за період з 01.01.2022 року по 24.07.2025 року сума коштів, заявлена до стягнення з Відповідача, становить 5 596 195 грн. 67 коп., зокрема: за 2022 рік – 1 358 513 грн. 45 коп.; за 2023 рік – 1 562 290 грн. 46 коп.; за 2024 рік – 1 642 566 грн. 26 коп.; за період з 01.01.2025 року по 24.07.2025 року – 1 032 825 грн. 50 коп.
Суд також враховує, що нормативна грошова оцінка є необхідною вихідною величиною для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності. Верховний Суд у постанові від 04.03.2021 року у справі № 922/3463/19, зокрема, звертав увагу на необхідність підтвердження використаного при розрахунку розміру нормативної грошової оцінки належними доказами.
Надані Позивачем докази щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, її площі, встановленої ставки орендної плати та періоду користування у своїй сукупності підтверджують розмір заявлених до стягнення безпідставно збережених коштів.
Відповідачем будь-якого альтернативного розрахунку, доказів сплати коштів за користування земельною ділянкою у спірний період або інших доказів, які б спростовували наведений Позивачем розрахунок, суду не надано.
Неявка Відповідача у судове засідання та неподання нею відзиву на позовну заяву не звільняють Позивача від обов`язку доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Разом із тим, наявні у матеріалах справи докази суд визнає достатніми для вирішення спору по суті та ухвалення заочного рішення.
Щодо підстав представництва Прокурором інтересів держави суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у визначених законом випадках, зокрема у разі, якщо захист таких інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Станом на час вирішення цієї справи відповідні положення ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» залишаються чинними.
З матеріалів справи вбачається, що Дніпровська міська рада як орган місцевого самоврядування, уповноважений розпоряджатися землями комунальної власності територіальної громади та вживати заходів щодо захисту її майнових інтересів, була обізнана про неврегульованість земельних відносин та несплату коштів за користування спірною земельною ділянкою.
Прокурором до звернення до суду було повідомлено Дніпровську міську раду про виявлене порушення інтересів держави та необхідність їх захисту.
Однак уповноваженим органом самостійних заходів судового захисту порушених інтересів протягом розумного строку вжито не було та про намір самостійно звернутися до суду не повідомлено.
За таких обставин суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для представництва Прокурором інтересів держави в особі Дніпровської міської ради у даній справі.
Оцінюючи зібрані у справі докази кожен окремо та у їх сукупності, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 у період з 01.01.2022 року по 24.07.2025 року фактично користувалася земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008, площею 2,5819 га, без належним чином оформленого права користування та без внесення плати за землю.
Унаслідок такого користування Відповідач зберегла у себе за рахунок територіальної громади міста Дніпра кошти, які мала б сплатити за користування земельною ділянкою, а тому відповідно до ст. 1212 ЦК України зобов`язана повернути їх власнику земельної ділянки.
За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2022 року по 24.07.2025 року у розмірі 5 596 195 грн. 67 коп. є обґрунтованими, підтвердженими належними, допустимими та достатніми доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, понесені та документально підтверджені Дніпропетровською обласною прокуратурою судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 68 498 грн. 38 коп. підлягають стягненню з Відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 141, 158, 223, 258, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 79, 79-1, 93, 125, 206 ЗК України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов Першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки — задовольнити в повному обсязі. 
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Дніпровської міської ради (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.75, код ЄДРПОУ 26510514) безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , з кадастровим номером № 1210100000:08:834:0008, площею 2,5819 га за період з 01.01.2022 року по 24.07.2025 року у загальному розмірі 5 596 195 грн. 67 коп. 
3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 38, код ЄДРПОУ 02909938) понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді сум судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 68 498 грн. 38 коп. 

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.