Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2026 року Справа № 520/11104/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М. І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача у якому просить визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.02.2026 №81/нагд "Про результати службового розслідування" в частині щодо притягнення майора ОСОБА_1 , командира НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_3 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення – догана.
В обґрунтування позву покликається на те, що підставою для призначення службового розслідування був рапорт від 15.01.2026 стосовно невиконання вимог бойових розпоряджень щодо невиставлення двох вогневих засідок в районах залізничної колії в межах смуги батальйонного району оборони НОМЕР_2 батальйону військової частини НОМЕР_4 . Зі змістом акту службового розслідування від 10.02.2026 №1895/дск, також встановлено суттєву невідповідність, яка має ключове та вирішальне значення стосовно прийняття/відхилення рішення про притягнення мене до дисциплінарної відповідальності, а саме: у пункті 4.2 акту службового розслідування від 10.02.2026 №1895/дск, комісією відображено вже встановлені на їх думку факти моїх неправомірних дій та причинний зв`язок між моїми діями та подією, що трапилась - в частині "щодо виставлення вогневих засідок в районі східної околиці лісу Великого в батальйонному районі оборони"; в пункті 5.3 Акту службового розслідування від 10.02.2026 №1895/дск, серед іншого, визначеним складом комісії запропоновано притягнути мене до дисциплінарної відповідальності "за порушення військової дисципліни, ... - щодо виставлення вогневих засідок в районі залізничної колії в батальйонному районі оборони". Пункт 4.2 акту службового розслідування від 10.02.2026 №1895/дск (Неправомірні дії військовослужбовців та причинний зв`язок між діями військовослужбовців та подією, що трапилась) не містить жодної інформації про визнання неправомірними дій з приводу виставлення двох вогневих засідок в районі залізничної колії, які перебувають в зоні відповідальності підпорядкованого батальйону. Тобто, під час проведення службового розслідування комісія виявила неправомірність в діях позивача, яка на їх думку вже підтверджена встановленим причинним зв`язком у виставленні вогневих засідок в районі східної околиці лісу Великого, але при цьому комісією запропоновано притягнути мене до дисциплінарної відповідальності за інші дії щодо виставлення вогневих засідок в районі залізничної колії. заявлені в акті дві окремі локації (східна околиця лісу Великий та район залізничної колії) знаходяться на відстані понад 7 км, одна від одної, при цьому східна околиця лісу Великого ніколи не входила та не входить до меж розташування, визначеного позивачу району оборони та не є зоною відповідальності позивача. Позивачем надавались пояснення щодо неможливості виконання постановлених завдань з об`єктивних причин. Несвоєчасність виставлення вогневих засідок не може саме по собі свідчити про наявність дисциплінарного проступку, оскільки відсутні як шкідливі наслідки, так і належне підтвердження того, що такі дії чи бездіяльність реально вплинули на виконання бойового завдання або стан оборони. Сам по собі факт іншого, ніж очікувалося командуванням, часу виставлення вогневих засідок не є достатнім для висновку про дисциплінарний проступок, якщо не доведено, що це відбулося в умовах реальної загрози, суперечило конкретному наказу, спричинило негативні наслідки або створило очевидну небезпеку для особового складу чи виконання бойового завдання. 3 огляду на викладене, притягнення до дисциплінарної відповідальності є безпідставним, оскільки в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку. Виконання завдання щодо виставлення двох вогневих засідок у районі залізничної колії здійснювалося в межах наявних сил і засобів, з урахуванням фактичних змін оперативної обстановки, а також пріоритету збереження життя і здоров`я підпорядкованого особового складу. За таких обставин дії були зумовлені реальною ситуацією, відповідали вимогам розумності та обстановці, що склалася, а тому не можуть розцінюватися як дисциплінарний проступок. Оскаржуваний наказ про накладення дисциплінарного стягнення не містить будь-яких фактичних даних, безпосередньо пов`язаних з не виконанням (не належним виконанням) позивачем службових обов`язків, які б вказували на конкретні обставини і наслідки. В констатуючій частині спірного наказу жодним чином не відображено конкретні неправомірні дії (бездіяльність), які ставляться позивачу в вину. З огляду на викладене свідчить, що у оскаржуваному наказі не вказано чітко суть та обставини допущених позивачем проступків, також не зазначено в чому конкретно вбачається порушення вимог абз.2 та абз. 10 ст. 11, ст. 16, абз.2 ст. 37, абз.1 ст. 101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV. Саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при обранні виду дисциплінарного стягнення, а також не наведення обставин вчинення дисциплінарного проступку, не є належним обґрунтуванням оскаржуваного наказу. Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Просить позов задовольнити. 
Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що у відповідності до пункту 1 розділу II Порядку № 608, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2025 №248/НАГД/ОКП призначено службове розслідування, з метою встановлення причин та умов що сприяли вчиненню чи допущенню порушення у вигляді невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань. Оскаржуваний позивачем наказ командира військової частини НОМЕР_1 “Про результати службового розслідування” від 14.02.2026 №81/нод направлено в розпорядження командування військової частини НОМЕР_4 засобами Системи електронного документообігу (СЕДО) з відповідною фіксацією інформації про отримання (19.02.2026 о 16:29:24 год №2522), а відповідно також підтверджує факт належного ознайомлення позивачем. Таким чином, службове розслідування проведено в порядку та відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, а твердження позивача, щодо недотримання згаданих вимог, є необґрунтованим. Щодо посилання позивача на окремі недоліки проведення службового розслідування - суперечності у тексті акту розслідування, щодо району виконання завдань, просить звернути увагу на висновки Верховного Суду в постанові від 22 травня 2020 року у справі №825/2328/16, відповідно до яких порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення. Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У даному випадку можливі допущені порушення не вплинули на зміст акта, а відповідно наслідків щодо його дійсності не повинно наставати взагалі. Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Рапортом від 16.01.2026 №308/р начальником центру управління поточними операціями об`єднаного командного пункту НОМЕР_5 армійського корпусу було повідомлено про те що, посадовими особами НОМЕР_6 окремої бригади Територіальної оборони не було виконано Бойові розпорядження командира 14 армійського корпусу від 08.01.2026 №260/бр/дск та від 09.01.2026 №308/бр/дск, яким було визначено завдання щодо перерозподілу особового складу та виставлення двох вогневих засідок (позицій) в районі залізничної колії за відповідними координатами, в зв`язку з чим було призначено службове розслідування. 08.02.2026 року, у своїх поясненнях командир НОМЕР_2 б ТрО НОМЕР_6 обр ТрО ОСОБА_1 , підтвердив, що досі продовжує вживати дій для повного та ефективного виконання поставлених завдань проте для цього просить надати йому додатково особовий склад в кількості 250-280 осіб. Виходячи з вказаних обставин і фактів, службове розслідування було закінчене за результатами повністю підтвердилася вина командира НОМЕР_2 батальйону ТрО НОМЕР_6 окремої бригади Територіальної оборони ОСОБА_1 .
Таким чином позивач порушив вимоги наступних нормативно – правових актів: абзацу 2,3,5,7 статті 11, статті 16, абзацу 5 статті 59, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Просить у позові відмовити. 
Ухвалою суду від 16.12.2024 адміністративний позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, які викладені у мотивувальній частині ухвали суду. 
Ухвалою суду від 08.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 
Ухвалою суду від 26.08.2026 поновлено процесуальний строк звернення до суду із цим позовом. 
Відповідно до пп. 15.3 п. 15 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами у формах, визначених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Згідно з пунктом 122 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя №1845/0/15-21 від 17.08.2021 (із змінами), до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.
Зважаючи на те, що початок функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС наразі не забезпечено, суд з огляду на наявні у суді технічні можливості, вважає за доцільне здійснити розгляд (формувати та зберігати) цієї адміністративної справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.
Розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.
Суд установив, 29.07.2025 позивача призначено на посаду командира НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_4 , що підтверджено копією витягу із заказу від 29.07.2025 №4. 
Із матеріалів службового розслідування 04 армійського корпусу, розпочато 16.01.2026, закінчено 10.02.2026, установлено наступні дані. 
Відповідно до витягу із бойового розпорядження від 08.01.2026 №260/бр/дск, командиру НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_4 продовжити до 05.00 год 09.01.2026 виставлення вогневих засідок в районах залізничних колій із відповідними координатами /а.с 22 матеріалів службового розслідування/.
Згідно з витягу із позатермінововго бойового донесення командира НОМЕР_6 обр ТрО від 09.01.2026 повідомлено про те, що 09.01.2026 було заплановано виставлення вогневої засідки в районні залізничних колій з числа особового складу РТГр НОМЕР_6 обр ТрО , але перед зведенням визначений особовий склад відмовився виходити на позицію. Просив відтермінувати висталвення вогневих засідок в районах залізних колій /а.с. 27 матеріалів службового розслідування/. 
Згідно з витягу із бойового розпорядження від 09.01.2026 №308/бр/дск, командиру НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_4 продовжити до 15.00 год. 10.01.2026 виставлення вогневих засідок в районах залізничних колій із відповідними координатами. До 05.30 год 10.01.2026 повідомити про виставлення визначених вогневих засідок /а.с 23 матеріалів службового розслідування/.
Відповідно до витягу з позатермінового бойового донесення позивача та командира НОМЕР_6 обр ТрО на виконання бойового завдання від 09.01.2026, повідомлено про виконання такого завдання військовослужбовцями, які є обмежено придатними та з вадами здоров`я. Про хід робіт буд повідомлено додатково, під час переміщення група придатних сил здійснила наїзд на невідомий вибуховий пристрій, внаслідок вибуху пошкоджено автомобіль, поранено 1 в/с, група повернулась на вихідний рубіж /а.с. 25, 28, 29 матеріалів службового розслідування/. 
Відповідно до витягу із бойового розпорядження від 12.01.2026 №4’ 1/бр/дск, командиру НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_4 продовжити до 19.00 год 13.01.2026 відновлення чергування на ВЗ із відповідними координатам. До 19.30 год 13.01.2026 повідомити про виконання заходів /а.с 22 матеріалів службового розслідування/.
15.01.2026 начальник центру протидії управління поточними операціями ОКП НОМЕР_5 АК звернувся із рапортом до командира 14 армійського корпусу про призначення службового розслідування за фактом невиконання бойових розпоряджень НОМЕР_7 від 08.01.2026 №260/бр/дск та від 09.01.2026 №308/бр/дск щодо невиставлення двох вогневих засідок в районах залізничної колії в межах батальйону оборони НОМЕР_2 б ТрО обр ТрО /а.с. 16 матеріалів службового розслідування/. 
Наказом командира 14 АК від 16.01.2026 №50нагд призначено службове розслідування в термін до 10.02.2026, зокрема, з метою з`ясування причини, умов та обставин невиконання вимог бойових розпоряджень 14 АК від 08.01.2026, від 09.01.2026, від 12.01.2026, а саме невиставлення двох вогневих засідок в районах залізничної колії в межах батальйону оборони НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони НОМЕР_6 окремої бригади територіальної /а.с. 12-15/.
Відповідно до пояснень командира військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_2 пояснив, що причинами, які призвели до відтермінування виставлення вогневих засідок вздовж залізничної колії були : погодні умови, а саме примерзлий ґрунт, що ускладнює інженерні роботи; фізичне та моральне виснаження особового складу; більшість військовослужбовців з хронічними захворюваннями без бойового досвіду і навичок користування стрілецькою та колективною зброєю. 
Аналогічні пояснення були надані начальником командного пункту штабу військової частини – заступником начальника штабу з бойового управління ВЧ НОМЕР_4 ОСОБА_3 та позивачем.
Згідно з акту службового розслідування від 10.02.2026 позивач не організував перерозподіл особового складу та вчасно не виконав інженерно-фортифікаційне обладнання позицій, чим не виконав в повному обсязі та в установлені строки бойові розпорядження командира НОМЕР_5 АК від 08.01.2026. від 09.01.2026, від 12.01.2026 щодо виставлення вогневих засідок в районі східної околиці лісу Великого в батальйонному районі оборони. Своїми діями командир НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони НОМЕР_6 окремої бригади Територіальної оборони майор ОСОБА_1 порушив положення: абзацу 2 статі 11 Статуту внутрішньої служби: Збройних Сил України визначено обов`язок кожного військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; абзацу 10 статті 1.1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині обов`язку вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного викоання поставленого завдання; статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України: в частині :: 5ов`язання виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання з з дань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Гнл України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; абзацу 2 статті 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України з частині зобов`язання неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін; абзацу 1 статті 101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині відповідальності за бойову та мобілізаційну готовність батальйону, успішне виконання батальйоном бойових завдань, за бойову підготовку; абзацу 1 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних. Сил України в частині зобов`язання кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів країни, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; пункту 16 розділу 1.2.3. “Підготовка бою (дій)” Бойового статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України, частіша II (батальйон, рота), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України: від 30.12.2016 № 605, в частині зобов`язання належної організації бою (дій). Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення е несприятливі погодні умови, ведення противником штурмових дій, низький рівень комплектування батальйону особовим складом, низький морально- психологічний стан особового складу, важкі умови проведення облаштування позицій, особиста недисциплінованість. Вина військовослужбовця. Вина майора ОСОБА_1 матеріалами службового розслідування встановлена. Службове розслідування вважати завершеним. За порушення військової дисципліни, вимог абзацу 10 статті 11, абзацу 2 статті 11, статті 1.6, абзацу 2 статті 37, абзацу 1 статті 101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 16 розділу 1.2.3. “Підготовка бою (дій)” Бойового статуту механізованих і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України, частина II (батальйон, рота), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 30,12,2016 №. 605, безвідповідальне ставлення до успішного виконання батальйоном бойових завдань в частині відсутності належного контролю за виконанням підлеглими поставлених бойових наказів, не вжиття заходів для виконання своїх бойових наказів, невиконання в повному обсязі бойових розпоряджень командира НОМЕР_5 АК від 08,01,2026 №260/бр/дск, 09.01.2026 №308/бр/дск, 12.01.2026 №412/бр/дск, щодо виставлення вогневих засідок в районі залізничної колії в батальйонному районі оборони, командира НОМЕР_2 батальйону територіальної  НОМЕР_6 ' окремої бригади Територіальної оборони, майора ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності.
14.02.2026 командиром військової частини НОМЕР_1 наказом №81/над «Про результати службового розслідування» Відповідно до вимог статей 85-87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, -затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 Ха 608, на підставі наказу командира ‘Про призначення службового розслідування” від 16.01.2026 № 50/нагд, комісією у складі, голови комісії - заступника начальника-штабу управління військової частини НОМЕР_1 та членів комісії - офіцера відділу напрямків управління поточних операцій штабу управління військової частини НОМЕР_8 провела службове розслідування з метою з`ясування причин, умов і обставин неналежного виконання командиром військової частини НОМЕР_4 бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_9 від 08.0t.2026 Шб0/бр/дек, від 09.01.2026 №308/бр/дск, від 12.01.2026 №412/бр/дск, в частині виставлення вогневих засідок в районах східної околиці лісу Великий та залізничної колії, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність могли стати причиною вищевикладеного. Під час службового розслідуванні встановлено неналежне виконання службових обов`язків командирами підрозділів військової частини НОМЕР_4 щодо виставлення вогневих засідок в районах східної околиці лісу Великий та залізничної колій. З метою недопущення подібних випадків в майбутньому. За неналежне виконання службових обов`язків, абзацу 2 етапі Н, абзацу 10 статті II, статті І б, абзацу 2 статті 37, абзацу 1 статті 101 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу 1 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України і частині неналежного виконання вимог бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2026 №260/бр/дек, від 09.01.2026 №308/§р/дск, від 12.01.2026 К» 412/бр/дск, командира батальйонної тактичної групи Ш2 військової частини НОМЕР_4 (в період з 28.07.2025 по 31.01.2026 перебував на посаді командира НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони, військової частини НОМЕР_4 ) майора ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом б) статті 48 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України - догана.
Позивач наводить доводи про те, що такий наказу є протиправним та таким, що підлягає скасуванню в частині відносно нього, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут).
Згідно з преамбулою якого, цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України,
Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України (ст. 1 Дисциплінарного статуту).
Статтею 2 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (ст. 4 Дисциплінарного статуту).
Як встановлено ч. ч. 1, 3, 4, 5 ст. 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни
Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.
Згідно ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно ст. 83, 84, 86, 87 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Згідно із вимогами статті 91 Дисциплінарного статуту заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.
Приписами статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі - Порядок).
Відповідно до п. 1 Розділу II Порядку, службове розслідування може призначатися у разі:
невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;
неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;
дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;
втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;
порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;
недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;
внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;
повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;
скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Відповідно до пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Згідно п. 3 Розділу III Порядку, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Відповідно до п. 12 розділу ІІІ Порядку № 608, до участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.
Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Пунктом 1 Розділу V Порядку визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (п. 6 Розділу V Порядку).
Системний аналіз наведених норм, надає суду підстави для висновку, що службове розслідування стосовно військовослужбовців, на підставі ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку № 608, проводиться, зокрема, у випадках не виконання (неналежного виконання) ними своїх службових обов`язків. Підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. З метою уточнення усіх обставин дисциплінарного проступку, причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут).
Згідно з пунктом 11 Розділу 1 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно;
військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Згідно пункту 16 цього ж розділу Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно зі статтею 37 Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Згідно з оскаржуваним наказом позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання своїх службових обов`язків та порушення вимог статей Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накладено стягнення, передбачене статтею 48 пунктом «б» Дисциплінарного статуту Збройних сил України у вигляді догани.
При цьому, оцінюючи обґрунтованість спірного наказу суд виходить із того, що відповідний наказ має прийматися на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які були досліджені належними доказами, в тому числі під час розгляду акту службового розслідування, та які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.
При цьому належність доказу означає встановлення інформації (фактичних даних), які визначають предмет доказування. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов`язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.
Разом із тим суд відмічає, що оскаржуваний наказ не містить інформації про правопорушення, яке ставиться позивачу у вину, які саме службові обов`язки позивачем виконано неналежно, адже лише вказано, що під час службового розслідування встановлено неналежне викання службових обов`язків щодо виставлення вогневих засідок в районах східної околиці лісу Великий та залізничної колії.
При цьому, в акті службового розвідування вказано про неналежне виконання позивачем свої службових обов`язків стосовно в частині виставлення вогневих засідок в районі залізничної колії, що перебували у визначеному районі оборони 6 батальйону військової частини НОМЕР_4 . Дані обставини також наведено позивачем у адміністративному позові, як один із доводів для скасування оспорюваного акту. 
Відповідач натомість у відзиві на позов наводить аргументи про те, що це є лише певні дефекти адміністративного акта та можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення.
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 16.04.2025 у справі №160/2368/23. Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 1640/3394/18 зазначив, що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, Суд зауважив, що деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
У цій постанові Верховний Суд визначив, що суттєве (фундаментальне) порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Тож, у підсумку, Верховний Суд у справі № 1640/3394/18, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, запровадив критерій виміру суттєвості порушень правової процедури ухвалення рішення та дійшов висновку, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення. На думку Суду, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Такі висновки також викладено Верховним Судом у постановах від 23 квітня 2020 року у справі № 813/1790/18, від 16 листопада 2023 року у справі № 300/3110/20, від 21 грудня 2023 року у справі № 440/2017/20, від 07 лютого 2025 року у справі № 520/1298/23.
Аналізуючи докази, які містяться у матеріалах службового розслідування, як окремо кожен так і сукупності між собою, суд зазначає, що дійсно можна установити послідовність подій, що стосувались позивача, відносно виставлення вогневих засідок на залізничних коліях та жодним чином бойові розпорядження, бойові донесення не стосувались командира НОМЕР_2 б ТрО НОМЕР_6 обр ТрО щодо виставлення вогневих засідок в районі східної околиці лісу Великий. 
Зі змісту наведеного правового висновку слідує, що цей аргумент позивача не може бути кваліфікований судом у якості належної правової підстави для визнання протиправним оскарженого управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень.
Надалі суд зазначає, що з оскаржуваного наказу не вбачається, що під час вирішення питання про накладення на позивача дисциплінарного стягнення догана, відповідачем досліджувались обставини за яких позивачем не виконано вчасно бойові розпорядження, причини та обставини неможливості їх виконання.
Крім того, зазначене у оскаржуваному наказі формулювання "з метою недопущення подібних випадків у майбутньому " є досить широким та оціночним і не вказує на жодне конкретне порушення позивачем службової дисципліни.
Разом із тим, оспорюваний наказ не містить також і інформації щодо ступеню вини саме позивача, характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, а також врахування попередньої поведінки військовослужбовця, доведеність вини особи, його зміст не містить посилання на обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.
В постанові Верховного Суду від 28 листопада 2022 року у справі № 826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
В наказі фактично констатовано порушення позивачем п. "б" ст. 48 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без проведення повного та всебічного з`ясування обставин, без підтвердження будь-якими доказами, які б відповідали вимогам закону про їх належність та допустимість.
При цьому, приписи статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначають, що командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення, якщо вину військовослужбовця повністю доведено.
Проте, з оскаржуваного наказу не вбачається встановлення будь-яких фактичних обставини правопорушення, інкримінованого позивачу, з посилання на відповідні докази, з яких вбачалося б наявність в діях позивача ознак дисциплінарного правопорушення.
В постанові Верховного Суду від 12.08.2019 року по справі № 1340/4847/18 суд наголосив, що саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при обранні виду дисциплінарного стягнення, а також не наведення обставин вчинення дисциплінарного проступку, не є належним обґрунтуванням оскаржуваного наказу.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.08.2019 року по справі № 1340/4847/18, від 01.11.2022 року по справі № 380/3045/21.
Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, військовою частиною, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності застосування до позивача дисциплінарного стягнення догана, а відтак суд дійшов висновку, що пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.02.2026 №81/нагд "Про результати службового розслідування" в частині щодо притягнення майора ОСОБА_1 , командира НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_3 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення "догана" є протиправним, а тому підлягає скасуванню.
Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
З огляду на викладене вище, суд прийшов переконання про те, що суб`єкт владних повноважень неправомірно застосував до позивача міру юридичної відповідальності у межах власної управлінської компетенції за вчинення дисциплінарного проступку, а відтак суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 АС України не здійснюється.
Керуючись ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.02.2026 №81/нагд "Про результати службового розслідування" в частині щодо притягнення майора ОСОБА_1 , командира НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_3 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення - догана.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , місце проживання – АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ; 
відповідач Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження – АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 . 
Повне судове рішення складено та підписано суддею 26.08.2026.

Суддя  М. І. Садова