Справа № 991/1286/23
Провадження № 1-кп/991/22/23

В И Р О К
Іменем України

14 липня 2026 року м. Київ 
Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , 
представників потерпілого - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , 
захисника ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Вищого антикорупційного суду в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2017 за № 52017000000000502, за обвинуваченням 
ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:
1. Історія провадження
13.02.2023 до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 52017000000000502 від 19.07.2017 за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Ухвалою Суду від 15.02.2023 у провадженні призначено підготовче судове засідання. За наслідками підготовчого судового засідання 08.03.2023 вищеназване кримінальне провадження призначено до судового розгляду.
У результаті судового розгляду прокурор дійшов переконання, що пред`явлене ОСОБА_12 обвинувачення не підтверджується. У зв`язку з цим, у судовому засіданні 25.02.2026 прокурор ОСОБА_13 відмовився від підтримання державного обвинувачення та просив закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України, надавши Суду постанову від 21.01.2026, погоджену заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_14 .
Суд у відповідності до положень ч. 2 ст. 340 КПК України роз`яснив потерпілому його право підтримувати обвинувачення в суді, яким останній скористався.
У зв`язку з цим в силу вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводився в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

2. Позиція учасників судового засідання
Позиція сторони обвинувачення
Представник потерпілого/цивільного позивача у своїй промові в судових дебатах звернув увагу на те, що ОСОБА_12 у супереч законодавства, яке регулювало публічні закупівлі та повідомлень керівництва про необхідність скасувати умову погодження креслень продовжив конкурс. Це призвело до того, що були виключені два учасника, які не змогли дотриматися дискримінаційних умов проведення тендеру і могли запропонувати меншу ціну вартості приладу. Як наслідок таких дій, обвинувачений Укрзалізниці спричинив тяжкі наслідки.
Вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_12 відповідає ознакам ч. 2 ст. 364 КК України.
Шкода належним чином встановлена експертизою сторони обвинувачення. Водночас звернув увагу на недоліки товарознавчих та економічних експертиз, які проводилися на замовлення захисника. Повідомив про те, що експерти необгрунтовано та неповно здійснили дослідження, що призвело до невірних висновків про вартість пристроїв і відсутність заподіяної шкоди.
Представник просив визнати винуватим ОСОБА_12 з урахуванням досліджених експертиз та показань свідків і призначити йому покарання. Щодо виду і строку покарання послався на розсуд суду. Крім цього просив задовольнити позовні вимоги і стягнути із обвинуваченого грошові кошти у сумі 9 679 223,59 грн.

Позиція сторони захисту
Захисник ОСОБА_11 зазначив, що погодження креслень, це технічні умови, необхідні для роботи приладів в умовах підвищеної небезпеки.
ОСОБА_15 не порушив законодавство про закупівлі. Ні Антимонопольний комітет, ні суди не визнали погодження креслень дискримінаційними умовами.
Також захисник стверджував про відсутність заподіяної шкоди Укрзалізниці, як обов?язкової умови притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 364 КК України.
Наполягав на тому, що всі пристрої були доставлені Укрзалізниці у справному стані.
Не погоджувався із висновками комісійної судової товарознавчої експертизи від 27.03.2018 № 23411/17-54 та проведеної на підставі неї економічної експертизи. Зазначив про помилки, яких припустилися експерти в частині комплектації, що істотно вплинула на оцінку вартості пристрою.
Обгрунтував невинуватість підзахисного висновками експертиз, призначених і проведених за ініціативою сторони захисту. Звернув увагу на основну відмінність товарознавчої експертизи від 27.03.2018 № 23411/17-54, що вона не містила оцінку всіх комплектуючих пристрою. Тому експерти вірно встановили відсутність шкоди.
Вважає, що сторона обвинувачення не змогла довести винуватість ОСОБА_12 . Просив застосувати приписи ст. 62 Конституції України та виправдати обвинуваченого. Також просив скасувати запобіжний захід та відмовити у задоволенні цивільного позову.
Обвинувачений підтримав промову захисника. Вважає, що його необхідно виправдати та відмовити у задоволенні позовної заяви.

3. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_12 і визнане Судом недоведеним
ОСОБА_12 в період з початку лютого 2017 року, проте не пізніше 21.02.2017, по 29.05.2017, займаючи посаду виконувача обов`язків начальника служби матеріально-технічного забезпечення Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та Голови тендерного комітету регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» із закупівлі матеріально-технічних ресурсів та продуктів харчування, діючи умисно,вчинив зловживання своїм службовим становищем, а саме - використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди для пов`язаних між собою юридичних осіб - ТОВ «Елпо Україна» та ТОВ «Броварське електротехнічне об`єднання» неправомірно сприяв вказаним компаніям у перемозі на відритих торгах із закупівлі колонок зовнішнього електричного живлення на 380 та 3000 вольт для системи кондиціонування повітря та систем електроопалення для потреб Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» шляхом: внесення до технічних вимог тендерної документації завідомо дискримінаційних вимог щодо необхідності погодження креслень пристроїв живлення для пасажирських вагонів в Департаменті пасажирських перевезень далекого сполучення ПАТ «Укрзалізниця», затвердження тендерної документації зазначеної закупівлі, до технічних вимог якої було включено завідомо дискримінаційні вимоги, приховання до та під час засідання тендерного комітету 30.03.2017 від інших членів тендерного комітету факту одержання та змісту листа представника ініціатора закупівлі - виконувача обов`язків начальника служби пасажирських перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_16 № Л-5/1424 від 28.03.2018 про погодження відміни вимоги узгодження креслень виробників в Департаменті пасажирських перевезень далекого сполучення ПАТ «Укрзалізниця», приховання до та під час засідання тендерного комітету 07.04.2017 від інших членів тендерного комітету факту одержання та змісту листа-роз`яснення виконувача обов`язків начальника Департаменту пасажирських перевезень далекого сполучення ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_17 від 06.04.2017 щодо необов`язковості включення до технічних вимог тендерної документації вимоги про узгодження креслень виробників в Департаменті пасажирських перевезень далекого сполучення ПАТ «Укрзалізниця», забезпечення прийняття рішення тендерного комітету від 07.04.2017 про відхилення пропозицій учасників тендерних процедур на підставі завідомо дискримінаційних вимог тендерної документації (ТОВ «Техноекотрейдинг» та ТОВ «ТК-Авангард Плюс») за відсутності у інших членів тендерного комітету критично важливої інформації про неправомірність включення зазначених дискримінаційних вимог до тендерної документації, умисного не використання можливості наданої ч. 1 ст. 32 Закону України «Про публічні закупівлі» щодо ініціювання питання перед тендерним комітетом про відміну вказаних закупівель через неможливість усунення порушень, які йому були достовірно відомі та забезпечив укладення договорів поставки від 29.05.2017 № ПЗ/НХ-171000/НЮ з ТОВ «Елпо Україна» та від 29.05.2017 № ПЗ/НХ-17999/НЮ з ТОВ «Броварське електротехнічне об`єднання» по завищених цінах, чим завдав матеріальної шкоди (збитків) ПАТ «Укрзалізниця» у розмірі 9 679 223,59 грн разом з ПДВ (дев`ять мільйонів шістсот сімдесят дев`ять тисяч двісті двадцять три гривні п`ятдесят дев`ять копійок).

4. Підстави кримінальної відповідальності та мотиви, з яких Суд виходив при вирішенні питання про недоведеність винуватості ОСОБА_12 .
Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Зі свого боку, склад кримінального правопорушення включає чотири елементи (суб`єкт, суб`єктивну сторону, об`єкт, об`єктивну сторону), кожен з яких має певний набір обов`язкових і факультативних ознак для кваліфікації певного діяння як кримінального правопорушення.
Відсутність хоча б одного з обов`язкових елементів складу кримінального правопорушення або недоведеність поза розумним сумнівом відповідних його ознак виключає можливість визнання особи винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та є підставою для ухвалення виправдувального вироку.
Враховуючи загальну характеристику складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а також особливість висунутого ОСОБА_12 обвинувачення, його винуватість у вчиненні цього злочину може бути визнана Судом, якщо сторона обвинувачення довела б сукупність таких елементів: 
-наявність суб`єкта кримінального правопорушення - відповідність ОСОБА_12 загальним ознакам суб`єкта кримінального правопорушення та його належність до категорії службових осіб;
-наявність об`єктивної сторони правопорушення - ознак зловживання ОСОБА_12 службовим становищем, тобто:
(а) використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби;
(б) наслідків (тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам); 
(в) причинного зв`язку між діянням та наслідками;
-наявність суб`єктивної сторони - наявність у ОСОБА_12 прямого умислу на зловживання службовим становищем та мети - одержати неправомірну вигоду для юридичних осіб;
-наявність об`єкта правової охорони - порушення суспільних відносин у сфері службової діяльності, тобто відносин, які виникають у процесі реалізації службовими особами своїх повноважень, які їй надаються виключно в інтересах служби.

4.1. Щодо наявності у ОСОБА_12 ознак суб`єкта кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України
Суб`єкт кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, - спеціальний. Це фізична осудна особа, яка досягла 16 років до вчинення кримінального правопорушення, та є службовою особою.
Визначення службової особи, яке застосовується щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, наведене у п. 1 примітки до зазначеної норми. Згідно з цим визначенням до категорії службових осіб належать, в тому числі особи, які обіймають на державних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.
Організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. 
Адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). 
Відповідно до наказу № 836/ос від 25.11.2015 (т. 5, а.с. 193) ОСОБА_12 з 25.11.2015 переведено на посаду заступника начальника служби матеріально-технічного забезпечення регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».
Згідно з наказом № 523/ос від 23.06.2017 (т. 5, а.с. 194) ОСОБА_12 з 23.06.2017 переведено на посаду інженера 1 категорії відділу експлуатації служби локомотивного господарства регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».
Отже, ОСОБА_12 у період з 25.11.2015 по 23.06.2017 перебував на посаді заступника начальника служби матеріально-технічного забезпечення регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».
Посадова інструкція (т. 12, а.с. 164-165), чинна на час досліджуваних подій, на ОСОБА_12 , як на заступника начальника служби матеріально-технічного забезпечення регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», покладала, в тому числі такі завдання і обов`язки:
- здійснення оперативного керівництва та контролю за забезпеченням підрозділів філії матеріалами, обладнанням, запасними частинами та іншими товарно-матеріальними цінностями;
- організація проведення заявочної кампанії і визначення річної потреби в постачанні матеріально-технічних ресурсів за повною номенклатурою та надання узагальнених матеріалів для розробки плану матеріально-технічного забезпечення філії та фінансування;
- визначення планових обсягів постачання товарно-матеріальних цінностей за рахунок централізованого постачання та за рахунок постачання філією, контроль їх виконання; 
- організація роботи щодо підготовки матеріалів для укладання господарських договорів (поставка, зберігання, надання послуг, тощо) тощо.
Отже, ОСОБА_12 у період з 25.11.2015 по 23.06.2017 був наділений як організаційно-розпорядчими, так і адміністративно-господарськими функціями.
Також наказом № 1756/ос від 05.09.2016 (т. 12, а.с. 178) на ОСОБА_12 з 05.09.2016 покладено виконання обов`язків начальника служби матеріально-технічного забезпечення регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».
Відповідно до Положення про структурний підрозділ служба матеріально-технічного забезпечення регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (т. 3, а.с. 106-113) начальник, серед іншого здійснює керівництво службою, розподіляє обов`язки між працівниками служби та контролює своєчасне виконання доручених їм завдань, здійснює організацію і контроль за матеріально-технічним забезпеченням виконання мобілізаційних завдань, видає та підписує розпорядчі документи (накази) та затверджує внутрішні документи, контролює проведення заходів із зберігання, обліку, обслуговування та своєчасного освіження матеріальних цінностей, відповідає за повноту, своєчасність та достовірність оперативної, фінансової, статистичної та податкової звітності, інших даних. 
Тобто з 05.09.2016 на ОСОБА_12 додатково були покладені організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.
Крім цього, наказом № 528 від 30.08.2016 (т. 8, а.с. 29, 30) ОСОБА_12 включено до складу тендерного комітету регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» із закупівлі матеріально-технічних ресурсів та продуктів харчування на посаду його голови.
Згідно із п. 7 Положення про тендерний комітет регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» із закупівлі матеріально-технічних ресурсів та продуктів харчування (т. 8, а.с. 31-33) комітет забезпечує реалізацію таких функцій:
-планування закупівель матеріально-технічних ресурсів та продуктів харчування, складання та затвердження річного плану закупівель;
-здійснення вибору процедури закупівель та її проведення;
-забезпечення рівних умов для усіх учасників, об`єктивний і чесний вибір переможця;
-забезпечення складання, затвердження та зберігання відповідних документів з питань публічних закупівель;
-забезпечення оприлюднення інформації та звіту щодо публічних закупівель;
-надання роз`яснення особам, що виявили намір взяти участь у процедурі закупівель щодо змісту тендерної документації у разі отримання відповідних запитів;
-здійснення інших дій, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі». 
Голова комітету несе персональну відповідальність за виконання покладених на комітет функцій.
Характер таких повноважень та персональна відповідальність за їх реалізацію переконують Суд у тому, що ОСОБА_12 , як голова тендерного комітету, обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.
Отже, сукупність досліджених доказів свідчить про те, що ОСОБА_12 , перебуваючи на посаді заступника начальника служби матеріально-технічного забезпечення регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», виконуючи обов`язки начальника такої служби, та будучи головою тендерного комітету регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» із закупівлі матеріально-технічних ресурсів та продуктів харчування, постійно виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції. За наведених обставин в розумінні п. 1 примітки до ст. 364 КК України ОСОБА_12 у період з 25.11.2015 по 23.06.2017 був службовою особою.
Судом встановлено, що ОСОБА_12 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про вказане свідчать відомості із досудової доповіді (т. 1, а.с. 207-210, 212-220). Крім цього, під час встановлення особи обвинуваченого у судовому засіданні, ОСОБА_12 особисто підтвердив вищевказану дату свого народження (журнал судового засідання за 21.03.2023 (т. 1, а.с. 177-179), CD диск (т. 1).
Отже, на момент вчинення інкримінованих йому дій ОСОБА_12 досяг сорокачотирьохрічного віку.
На підставі викладеного Судом встановлено, що обвинувачений досяг віку, з якого відповідно до ч. 1 ст. 22 КК України може наставати кримінальна відповідальність.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_12 у регіональній філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» обіймав як керівні посади, так і посаду інженера 1 категорії відділу експлуатації служби локомотивного господарства, яка належить до категорії професіоналів.
Такі обставини свідчать про належний рівень інтелектуального розвитку ОСОБА_12 та, з огляду на це, його здатність усвідомлювати характер власних дій та керувати ними.
Згідно з відомостями із досудової доповіді (т. 1, а.с. 207-210, 212-220) ОСОБА_12 за даними облікової документації Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія» під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.
Зазначене свідчить про відсутність відомостей про будь-які розлади психіки у ОСОБА_12 , пов`язані із вживанням психоактивних речовин, які б могли призвести до порушення свідомості та вплинути на його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Поведінка ОСОБА_12 під час судового розгляду також не давала підстав вважати, що він не здатний усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними: він орієнтується в обставинах кримінального провадження, надає пояснення, користується процесуальними правами та належним чином взаємодіє з іншими учасниками кримінального провадження та судом.
Вищенаведене переконує Суд, що під час вчинення інкримінованих діянь, ОСОБА_12 усвідомлював характер своїх дій та керував ними, був осудний у розумінні ч. 1 ст. 19 КК України.
Таким чином, Судом встановлено, що ОСОБА_12 відповідає загальним ознакам суб`єкта кримінального правопорушення, адже він є фізичною осудною особою, яка вчинила діяння, розцінене стороною обвинувачення як кримінальне правопорушення, у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність.
З урахуванням встановленого у сукупності Суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_12 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

4.2. Щодо наявності у діях ОСОБА_12 ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України
Необхідною умовою притягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 364 КК України є встановлення обов`язкових ознак об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення. За змістом диспозиції згаданої норми, з урахуваннямособливості висунутого ОСОБА_12 обвинувачення, до таких ознак належать: діяння (зловживання службовим становищем, тобто використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби), наслідки (тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам), причинний зв`язок між діянням та наслідками. Відсутність хоча б однієї із зазначених ознак або її недоведення поза розумним сумнівом свідчить про відсутність об`єктивної сторони та в цілому складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
З огляду на викладене, а також те, що прокурор дійшов висновку про недоведеність настання тяжких наслідків та відмовився від підтримання державного обвинувачення, а обвинувачення підтримує потерпілий самостійно, Суд насамперед вважає за необхідне оцінити доведеність саме цієї ознаки складу інкримінованого кримінального правопорушення.
Нормативне визначення тяжких наслідків для цілей кваліфікації за ч. 2 ст. 364 КК України закріплене у п. 4 примітки до цієї статті. Такими наслідками вважаються наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян. 
За змістом п. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України неоподатковуваний мінімум доходів громадян, як критерій для визначення тяжких наслідків, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Розділу IV ПК України для відповідного року. Зі свого боку, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року. 
Прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2017 дорівнював 1600 грн, а отже, один неоподатковуваний мінімум для визначення тяжких наслідків складав 800 грн (50% від 1600 грн). 
Таким чином, для кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України за ознакою тяжких наслідків, завдана зловживанням службовим становищем шкода має піддаватися грошовій оцінці та становити щонайменше 200 000 грн (250 нмдг*800 грн = 200 000 грн).
Грошовою оцінкою (еквівалентом) заподіяної шкоди у кримінальному провадженні є матеріальні збитки (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.11.2029 у справі № 420/1667/18, провадження № 51-104333кмо18).
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України (в редакції, чинній на час призначення експертизи детективом) слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.
На підставі наведених законодавчих положень для визначення розміру матеріальних збитків у провадженні були призначені судові експертизи.
Так, постановою від 27.11.2017 детективом у кримінальному провадженні № 52017000000000502 від 19.07.2017 призначено товарознавчу експертизу (т. 4, а.с. 36-40). Метою такої експертизи було встановлення (1) ринкової вартості пристрою живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів EL - 896.00, в тому числі ринкової вартості окремо кожного з комплектуючих, та (2) ринкової вартості ввідно-розподільчого пристрою EL - 893.00, в тому числі ринкової вартості окремо кожного з комплектуючих.
Надалі 26.12.2017 детективом винесено постанову (додаткову, уточнену) про призначення товарознавчої експертизи (т. 4, а.с. 47-49), якою внесено зміни як у об`єкт дослідження (замість ринкової вартості пристрою живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів EL - 896.00 детективом перед експертом порушено питання про визначення ринкової вартості пристрою живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000), так і перелік комплектуючих. 
На виконання постанови від 27.11.2017 з урахуванням змін, внесених постановою від 26.12.2017, проведено комісійну судову товарознавчу експертизу та складено висновок експертів від 27.03.2018 № 23411/17-54 (т. 4, а.с. 83-96). За змістом висновку (1) середньоринкова вартість пристрою живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000 станом на 29.05.2017 складає 43 533,41 грн, (2) середньоринкова вартість ввідно-розподільчого пристрою EL - 893.00 станом на 29.05.2017 складає 44 799,06 грн. 
У подальшому постановою від 22.02.2018 детективом у кримінальному провадженні призначено судово-економічну експертизу (т. 4, а.с. 114-119). 
Постановою від 30.03.2018 (т. 4, а.с. 60-65) детектив вніс зміни до постанови від 22.02.2018, фактично виклавши питання у новій редакції.
На виконання постанови від 22.02.2018 з урахуванням змін, внесених постановою від 30.03.2018, проведено судово-економічну експертизу та складено висновок експерта від 11.04.2018 № 4579/18-45 (т. 4, а.с. 99-113). Експертом встановлено, що (1) загальна сума різниці (завищення вартості, втрати активів) між вартістю придбаних товарно-матеріальних цінностей за укладеним договором від 29.05.2017 № ПЗ/НХ-17999/НЮ (пристрої живлення низьковольтних на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000) та висновком експертів від 27.03.2018 № 23411/17-54, розрахунково складає 3 219 887,71 грн (разом з ПДВ 3 863 865,25 грн), (2) загальна сума різниці (завищення вартості, втрати активів) між вартістю придбаних товарно-матеріальних цінностей за укладеним договором від 29.05.2017 № ПЗ/НХ-171000/НЮ (ввідно-розподільчі пристрої EL - 893.00) та висновком експертів від 27.03.2018 № 23411/17-54, розрахунково складає 4 846 131,95 грн (разом з ПДВ 4 846 131,95 грн).
Отже, висновком за результатами проведення комісійної товарознавчої експертизи від 27.03.2018 № 23411/17-54 та висновком за результатами проведення судово-економічної експертизи від 11.04.2018 № 4579/18-45 сторона обвинувачення доводила перед Судом заподіяння ПАТ «Укрзалізниця» тяжких наслідків внаслідок дій ОСОБА_12 на загальну суму 9 679 223,59 грн.
Абзац 2 ч. 1 ст. 243 КПК України (в редакції, чинній на час залучення експерта стороною захисту) уповноважував сторону захисту самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.
Сторона захисту скористалася вищезазначеним правом та на спростування завдання тяжких наслідків ПАТ «Укрзалізниця» внаслідок дій ОСОБА_12 долучила до матеріалів провадження висновок за результатами проведення комісійної судової товарознавчої експертизи від 22.02.2022 № 016 (т. 15, а.с. 56-112), висновок експертів за результатами проведення товарознавчого дослідження від 02.11.2022 № 25144/22-53/25145/22-56 (т. 15, а.с. 147-151) та висновок експерта № 017 від 24.02.2022 за результатами проведення судово-економічної експертизи по кримінальному провадженню № 52017000000000502 від 19.07.2017 (т. 15, а.с. 113-136).
Відповідно до висновку за результатами проведення комісійної судової товарознавчої експертизи від 22.02.2022 № 016 (т. 15, а.с. 56-112) ринкова вартість пристрою живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000 станом на 29.05.2017 становить 63 556,78 грн, а ринкова вартість ввідно-розподільчого пристрою EL - 893.00 станом на 29.05.2017 становить 67 528,98 грн. 
З урахуванням висновків комісійної судової товарознавчої експертизи № 016 від 22.02.2022, якою визначено ринкову вартість відповідних товарно-матеріальних цінностей, експертами за результатами проведення судово-економічної експертизи по кримінальному провадженню № 52017000000000502 від 19.07.2017 складено висновок № 017 від 24.02.2022 (т. 15, а.с. 113-136). 
За змістом цього висновку розмір різниці (завищення вартості, збитків, витрат активів) між вартістю придбаних ввідно-розподільчих пристроїв EL - 893.00 за укладеним договором від 29.05.2017 № ПЗ/НХ-171000/НЮ та їх ринковою вартістю, документально не підтверджується. Так само документально не підтверджується розмір різниці (завищення вартості, збитків, витрат активів) між вартістю пристроїв живлення низьковольтних на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000 за укладеним договором від 29.05.2017 № ПЗ/НХ-17999/НЮ та їх ринковою вартістю.
Крім цього, стороною захисту до матеріалів провадження долучено інший висновок експертів за результатами проведення товарознавчого дослідження від 02.11.2022 № 25144/22-53/25145/22-56 (т. 15, а.с. 147-151). Відповідно до цього висновку ринкова вартість обладнання визначена у більшому розмірі, ніж встановлено висновком комісійної судової товарознавчої експертизи № 016 від 22.02.2022, а саме: ринкова вартість пристрою живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000 станом на 29.05.2017 складала 72 138,86 грн, ринкова вартість ввідно-розподільчого пристрою EL - 893.00 станом на 29.05.2017 складала 78 270,36 грн.
Отже, наявні у матеріалах провадження висновки експертів містять різні відомості щодо ринкової вартості пристрою живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000 та ввідно-розподільчого пристрою EL - 893.00. Як наслідок вони містять протилежні твердження щодо наявності різниці (завищення вартості, збитків, витрат активів) між ринковою вартістю таких товарно-матеріальних цінностей та вартістю, за яку їх придбала ПАТ «Укрзалізниця» за укладеними ОСОБА_12 договорами від 29.05.2017 № ПЗ/НХ-17999/НЮ і № ПЗ/НХ-171000/НЮ.
З метою усунення виявлених суперечностей у судових засіданнях 29.05.2024, 07.06.2024, 10.07.2024 були допитані експерти, які проводили вищевказані експертизи. Водночас їх допит не дав змоги усунути виявлені суперечності, адже кожен з експертів лише підтвердив інформацію, викладену в складених висновках, та пояснив, що експертиза проводилась у межах поставлених питань і на підставі документів, які їм надала сторона кримінального провадження. Отже, допит експертів не усунув наявних суперечностей в їх експертизах.
З огляду на це, за клопотанням прокурора, ухвалою Суду від 04.09.2024 призначено комплексну судово-економічну та товарознавчу експертизу (т. 17, а.с. 37, 40-42). У подальшому, розглянувши клопотання експертів, Суд своєю ухвалою від 15.04.2025 (т. 17, а.с. 62, 65-66) уточнив поставлені перед ними питання.
На виконання зазначених судових рішень експертами проведено відповідне дослідження, за результатами якого складено висновок № 637/1-4/24 від 20.11.2025 (т. 17, а.с. 106-147). 
Відповідно до дослідної частини висновку, за результатами товарознавчого дослідження не виявилося можливим встановити ринкову вартість станом на 29.05.2017 одного пристрою живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000, виготовленого ТОВ «Броварське електротехнічне об`єднання» та поставленого Регіональній філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» відповідно до умов договору поставки від 29.05.2017 № ПЗ/НХ-17999/НЮ. Так само не виявилося можливим встановити ринкову вартість станом на 29.05.2017 одного ввідно-розподільчого пристрою EL - 893.00, виготовленого ТОВ «Елпо Україна» та поставленого Регіональній філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» відповідно до умов договору поставки від 29.05.2017 № ПЗ/НХ-171000/НЮ.
Як наслідок, у зв`язку з відсутністю відомостей про ринкову вартість вищезазначених товарно-матеріальних цінностей, виявилося неможливим вирішити питання в частині економічного дослідження щодо загальної суми різниці між вартістю придбаних товарно-матеріальних цінностей за договорами № ПЗ/НХ-17999/НЮ та № ПЗ/НХ-171000/НЮ та їх ринковою вартістю.
Висновку про неможливість визначення ринкової вартості станом на 29.05.2017 пристрою живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000 та ввідно-розподільчого пристрою EL - 893.00 дійшли також експерти, залучені стороною захисту до проведення судової товарознавчої експертизи. За наслідками цього дослідження складено висновок експертів № 3576/3577 від 08.08.2025 за результатами проведення комісійної судової товарознавчої експертизи (т. 17, а.с. 188-224). 
Отже, у матеріалах кримінального провадження наявні висновки експертів, які містять різні твердження щодо завдання матеріальних збитків ПАТ «Укрзалізниця» за укладеними ОСОБА_12 договорами від 29.05.2017 № ПЗ/НХ-17999/НЮ і № ПЗ/НХ-171000/НЮ. Зокрема, одні висновки містять твердження про наявність збитків у розмірі, що відповідає критерію тяжких наслідків у розумінні п. 4 примітки до ст. 364 КК України, другі - про відсутність таких збитків, тоді як треті висновки взагалі вказують на неможливість встановлення розміру шкоди у зв`язку з тим, що не виявилося можливим встановити ринкову вартість товарно-матеріальних цінностей, які були предметом договорів від 29.05.2017 № ПЗ/НХ-17999/НЮ і № ПЗ/НХ-171000/НЮ.
Наявність у матеріалах кримінального провадження декількох висновків експертів, які містять взаємовиключні твердження щодо наявності та розміру матеріальних збитків, сама по собі не свідчить ні про доведеність, ні про недоведеність відповідної обставини. Адже відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, а кримінальний процесуальний закон виключає можливість покладення Судом в основу вироку одного з таких висновків без їх оцінки на предмет належності, допустимості та достовірності (ч. 1 ст. 94 КПК України).
Водночас Суд враховує, що відповідно до положень ст. 17 та ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, в тому числі факту заподіяння матеріальної шкоди та її розміру, покладається на потерпілого як сторону обвинувачення. Зі свого боку обвинувачений ОСОБА_12 не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, і має бути виправданим, якщо потерпілий не доведе поза розумним сумнівом факт наявності та розмір матеріальних збитків
З огляду на викладене Суд насамперед вважає за необхідне надати оцінку доказам, якими сторона обвинувачення обґрунтовує наявність матеріальних збитків та їх розмір.
У судовому засіданні представник потерпілого наполягав на врахуванні Судом наявного у матеріалах провадження висновку за результатами проведення судово-економічної експертизи від 11.04.2018 № 4579/18-45, якими встановлено наявність збитків у загальному розмірі 9 679 223,59 грн.
Аналіз змісту цього висновку свідчить, що визначення розміру матеріальних збитків здійснено експертами не на підставі самостійного дослідження ринкової вартості товарно-матеріальних цінностей, які були предметом договорів від 29.05.2017 № ПЗ/НХ-17999/НЮ і № ПЗ/НХ-171000/НЮ, а виходячи із відомостей про таку вартість, наведених у висновку експертів від 27.03.2018 № 23411/17-54 за результатами проведення комісійної судової товарознавчої експертизи.
Отже, висновки судово-економічної експертизи щодо наявності та розміру матеріальної шкоди є похідними від висновків комісійної судової товарознавчої експертизи в частині визначення ринкової вартості відповідних товарно-матеріальних цінностей. 
За наведених обставин переконливість та достовірність висновків економічної експертизи безпосередньо залежить від достовірності вихідних даних щодо ринкової вартості товарно-матеріальних цінностей, використаних експертами під час проведення дослідження. Відтак оцінка обґрунтованості висновків економічної експертизи неможлива без попередньої перевірки правильності та достовірності висновків товарознавчої експертизи, на яких такі розрахунки ґрунтуються.
Оцінивши висновок експертів від 27.03.2018 № 23411/17-54 за результатами проведення комісійної судової товарознавчої експертизи (т. 4, а.с. 83-96), Судом встановлено, що визначення ринкової вартості (1) пристрою живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000 та (2) ввідно-розподільчого пристрою EL - 893.00 здійснено із застосуванням порівняльного підходу.
Зміст порівняльного підходу при визначенні ринкової вартості майна розкритий у Національному стандарті № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженому постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440 (далі - Національний стандарт № 1). Цей підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки (п. 47 Національного стандарту № 1).
Пункт 48 Національного стандарту № 1 визначає критерії, яким має відповідати інформація про подібне майно, для визначення ринкової вартості об`єкта оцінки із застосуванням порівняльного підходу, а саме: 
-умови угод купівлі-продажу або умови пропонування щодо укладення таких угод не відрізняються від умов, які відповідають вимогам, що висуваються для визначення ринкової вартості; 
-продаж подібного майна відбувся з дотриманням типових умов оплати; 
-умови на ринку подібного майна, що визначали формування цін продажу або пропонування, на дату оцінки істотно не змінилися або зміни, які відбулися, можуть бути враховані.
Вищенаведене свідчить про те, що джерелом інформації про подібне майно може бути виключно інформація про реально вчинені правочини (угоди купівлі-продажу) або офіційні пропозиції щодо їх укладення (оферти), які відповідають критеріям ринковості, типовості та актуальності. Будь-які інші неринкові дані не можуть вважатися належними джерелами інформації для порівняльного підходу.
Судом встановлено, що для проведення товарознавчого дослідження із застосуванням порівняльного підходу експертами, як інформацію про подібне майно, використано:
(1) планові розрахунки собівартості продукції від 09.06.2017 пристрою живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000 та ввідно-розподільчого пристрою EL - 893.00, складені працівниками Державного економіко-технологічного університету транспорту (далі - ВНЗ); 
(2) відомості надані ТОВ «ДАК-Енергетика»; 
(3) відомості надані ПрАТ «Леокон»; 
(4) відомості надані ТОВ «СВП «КВАЗАР».
Перевіряючи таку інформацію на предмет відповідності критеріям, наведеним у п. 48 Національного стандарту № 1, Суд встановив таке.
Із матеріалів провадження не вбачається, що зазначений ВНЗ є виробником, постачальником, продавцем або іншим учасником ринку, діяльність якого безпосередньо пов`язана із формуванням ринкової вартості пристроїв живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000 та/або ввідно-розподільчих пристроїв EL - 893.00. Також відсутні дані про те, що ВНЗ володів інформацією про фактичні ринкові правочини щодо таких товарно-матеріальних цінностей та їх повну комплектацію.
За таких обставин інформація, надана ВНЗ, не може ототожнюватися із об`єктивною ринковою вартістю товарно-матеріальних цінностей, оскільки фактично є результатом внутрішнього визначення ціни спеціалістами відповідного закладу, а не відображенням сформованої ринкової кон`юнктури.
Окремо Суд звертає увагу на те, що з планових розрахунків собівартості продукції від 09.06.2017 пристрою живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000 (т. 2, а.с. 26-40) та ввідно-розподільчого пристрою EL - 893.00 (т. 2, а.с. 41-55), наданих ВНЗ та використаних експертами як вихідні дані для проведення дослідження, неможливо встановити порядок формування вартості таких товарно-матеріальних цінностей, зокрема, складової прямих матеріальних витрат. Адже наведена інформація у таких розрахунках собівартості містить лише кінцевий ціновий показник комплектуючих, однак не розкриває, яким саме чином такий показних формувався.
Отже, Судом встановлено, що експерти поклали в основу висновку від 27.03.2018 № 23411/17-54 не результати самостійного дослідження ринку, а інформацію, сформовану іншими суб`єктами - працівниками ВНЗ щодо можливої вартості товарно-матеріальних цінностей. При цьому працівники ВНЗ не є судовими експертами у розумінні законодавства про судову експертизу та не несуть відповідальність за умисне визначення неправильної вартості товарно-матеріальних цінностей чи надання недостовірних відомостей.
Аналогічною є ситуація з інформацією ТОВ «ДАК-Енергетика» про собівартість товарно-матеріальних цінностей, використаною експертами при проведенні товарознавчого дослідження і складанні висновку від 27.03.2018 № 23411/17-54.
Відповідно до висновку експертів від 27.03.2018 № 23411/17-54 джерелом інформації про вартість подібних товарно-матеріальних цінностей був лист ТОВ «ДАК-Енергетика » від 07.11.2017 № ДАК-03/587 із калькуляціями на пристрій EL - 893.00 та EL - 896.00 на запит Національного антикорупційного бюро України від 22.09.2017 № 0432-142/33704.
Аналіз змісту такого листа (т. 4, а.с. 66-68, 152-154) свідчить про те, що ТОВ «ДАК-Енергетика» не здійснювало виготовлення товарно-матеріальних цінностей, подібних до тих, що були предметом договорів від 29.05.2017 № ПЗ/НХ-17999/НЮ і № ПЗ/НХ-171000/НЮ. Водночас провело власні розрахунки орієнтовної собівартості таких товарно-матеріальних цінностей на підставі наданих детективом паспортів та орієнтовного розрахунку собівартості пристроїв типу EL - 893.00 та EL - 896.00 виробництва ТОВ «ЕЛПО Україна».
Отже, відомості у листі ТОВ «ДАК-Енергетика» від 07.11.2017 № ДАК-03/587 із калькуляціями не відповідають критеріям, яким має відповідати інформація про подібне майно, для визначення ринкової вартості об`єкта оцінки із застосуванням порівняльного підходу, наведеним у п. 48 Національного стандарту № 1. Ба більше, розрахунки ТОВ «ДАК-Енергетика» навіть не ґрунтувалися на власному виробничому досвіді, в частині понесених фактичних витрат. Наведене також вбачається з листа від 26.10.2017 № ДАК-03/565 (т. 7, а.с. 179).
Незважаючи на це, експерти поклали такі дані в основу своїх висновків, не здійснивши самостійної перевірки їх об`єктивності, достовірності та економічної обґрунтованості.
Крім цього, із змісту висновку експертів від 27.03.2018 № 23411/17-54 Судом встановлено, що для розрахунку ринкової вартості товарно-матеріальних цінностей, які були предметом договорів від 29.05.2017 № ПЗ/НХ-17999/НЮ і № ПЗ/НХ-171000/НЮ, експертами джерелом інформації для порівняльного підходу використано відомості, надані ПрАТ «Леокон» (приблизний розрахунок вартості щита ЩСЗВ-0,4 - відпускна ціна виробу складає 45 327,86 грн) (т. 4, а.с. 69-70).
Водночас з матеріалів провадження вбачається, що 22.09.2017 детектив звернувся із запитом № 0432-142/33709 (т. 7, а.с. 175-176) до ПрАТ «Леокон», в якому порушив питання про надання відомостей про те чи виробляються товариством пристрої, аналогічні чи схожі з ввідно-розподільчим пристроєм EL - 893 та з пристроєм живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000. При цьому, до запиту долучив паспорти та креслення пристроїв. 
Листом за вих № 10/10/17-1 ПрАТ «Леокон» (т. 7, а.с. 173-174) повідомило, що товариством не виробляються ввідно-розподільчі пристрої EL - 893 та пристрої живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000. Так само товариством не виробляються і аналогічні чи схожі пристрої.
Вищенаведене ставить під обґрунтований сумнів, що інформація ПрАТ «Леокон» про приблизний розрахунок вартості щита ЩСЗВ-0,4 може бути належним джерелом інформації для використання порівняльного підходу при визначенні ринкової вартості пристрою живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000 та ввідно-розподільчого пристрою EL - 893.00. Адже товариство прямо повідомило про те, що не виробляє ані відповідні пристрої, ані аналогічне чи схоже обладнання.
Незважаючи на це, приблизний розрахунок вартості щита ЩСЗВ-0,4 використаний експертами як джерело для формування висновків про ринкову вартість як пристрою живлення низьковольтного на 380В для пасажирських вагонів ВЕО 181026.000, так і ввідно-розподільчого пристрою EL - 893.00.
За таких обставин Суд дійшов висновку, що використані експертами вихідні дані не забезпечують достатнього рівня об`єктивності та достовірності результатів проведеного дослідження. Адже як джерела інформації для порівняльного підходу експертами використані неринкові дані, що суперечить п. 48 Національного стандарту № 1.
У зв`язку з викладеним Суд визнає недостовірним доказом висновок експертів від 27.03.2018 № 23411/17-54 за результатами проведення комісійної судової товарознавчої експертизи (т. 4, а.с. 83-96).
Як попередньо встановлено Судом, висновок експерта від 11.04.2018 № 4579/18-45 за результатами проведення судово-економічної експертизи (т. 4, а.с. 99-113), яким встановлено заподіяння ПАТ «Укрзалізниця» збитків на загальну суму 9 679 223,59 грн, ґрунтується на висновках товарознавчої експертизи від 27.03.2018 № 23411/17-54 щодо ринкової вартості товарно-матеріальних цінностей. 
Водночас Суд встановив, що товарознавча експертиза (висновок експертів від 27.03.2018 № 23411/17-54) проведена із використанням вихідних даних, які не забезпечують достатнього рівня об`єктивності та достовірності результатів проведеного дослідження. 
За таких обставин економічна експертиза, яка фактично здійснює розрахунок розміру збитків на підставі визначеної у товарознавчому дослідженні ринкової вартості товарно-матеріальних цінностей, не може розглядатися як достовірне підтвердження розміру шкоди. Недоліки товарознавчого дослідження безпосередньо впливають на правильність та достовірність економічних розрахунків, оскільки зміна вихідних показників ринкової вартості неминуче призводить до зміни результатів економічної експертизи.
На підставі викладеного Суд виснує, що оскільки висновки економічної експертизи є похідними від висновків товарознавчої експертизи, яку Суд визнав недостовірною в частині визначення ринкової вартості, висновок експерта від 11.04.2018 № 4579/18-45 за результатами проведення судово-економічної експертизи (т. 4, а.с. 99-113) також не може бути достовірним доказом заподіяння ПАТ «Укрзалізниця» збитків на загальну суму 9 679 223,59 грн.
Інші наявні у матеріалах кримінального провадження експертні дослідження містять висновки про відсутність заподіяння будь-яких збитків ПАТ «Укрзалізниця» внаслідок укладання ОСОБА_12 договорів від 29.05.2017 № ПЗ/НХ-17999/НЮ і № ПЗ/НХ-171000/НЮ або неможливість їх встановлення. За таких обставин сукупність досліджених доказів не дає Суду підстав достовірно встановити як розмір, так і факт завдання матеріальної шкоди ПАТ «Укрзалізниця» внаслідок укладення зазначених договорів. 
Враховуючи, що обов`язок доказування зазначених обставин покладається на потерпілого як сторону обвинувачення, а будь-які сумніви щодо доведеності винуватості ОСОБА_12 тлумачаться на його користь, Суд дійшов висновку про недоведеність ані факта заподіяння ПАТ «Укрзалізниця» матеріальних збитків, ані настання тяжких наслідків як обов`язкової ознаки об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Отже, за наслідками судового розгляду не доведено, що у діянні ОСОБА_12 є усі обов`язкові елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у випадку недоведення, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, Суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.
За наведених обставин Суд визнає обвинуваченого ОСОБА_12 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та ухвалює виправдувальний вирок.

5. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

5.1. Рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
До початку судового розгляду АТ «Українська залізниця» в особі представника - ОСОБА_9 пред`явлено до  ОСОБА_12 позов про відшкодування майнової шкоди у розмірі 9 679 223,59 грн (т. 1, а.с. 81-90).
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні унормований ст. 129 КПК України. За змістом цієї норми рішення щодо цивільного позову прямо залежить від ухваленого судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження.
У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення суд залишає позов без розгляду (ч. 3 ст. 129 КПК України). 
За наведених обставин, враховуючи, що Суд на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдовує ОСОБА_12 , цивільний позов АТ «Українська залізниця», пред`явлений до нього, необхідно залишити без розгляду.

5.2. Рішення щодо речових доказів і документів
Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, судом вирішується питання про долю речових доказів і документів.
З огляду на вищезазначені законодавчі положення, враховуючи відомості з постанови про визнання речовими доказами від 04.09.2018 (т. 14, а.с. 89-92), зважаючи на те, що відсутня необхідність подальшого зберігання речових доказів у цьому провадженні, Суд вирішує долю речових доказів та документів таким чином:
-документи, надані сторонами, залишити в матеріалах кримінального провадження;
-речові докази, перелік яких зазначений у постанові про визнання речовими доказами від 04.09.2018, а саме:
1.Ноутбук марки Asus в корпусі чорного кольору моделі PS1IS, ID: 1A 9BNOAS307743465, який добровільно видав ОСОБА_18 , - повернути ОСОБА_18 ;
2.Ноутбук марки Aser в корпусі чорного кольору s/n NXV7XE4008325073BD3400 SNID: 325 02962934, вилучений під час проведення обшуку за місцем проживанням ОСОБА_18 у квартирі АДРЕСА_3 , - повернути ОСОБА_18 ;
3.Ноутбук в корпусі чорного кольору марки Aser моделі Aspire one D257-N57Crr LU3G40603912606 FA 2500, SPIN: 12602508225, вилучений під час проведення обшуку за місцем проживанням ОСОБА_18 у квартирі АДРЕСА_3 , - повернути ОСОБА_18 ;
4.Мобільний телефон марки Iphone A178 4 у корпусі чорного кольору, на задній частині якого міститься напис: ID BCG-E3092F IC 579C-E3092A, вилучений під час проведення обшуку за місцем проживанням ОСОБА_18 у квартирі АДРЕСА_3 , - повернути ОСОБА_18 .

5.3. Рішення щодо спеціальної конфіскації
Підстави застосування спеціальної конфіскації відсутні.

5.4. Рішення щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні
У будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.
Прокурором документально підтверджено процесуальні витрати під час досудового розслідування на загальну суму 18 018 грн, а саме:
2 860 грн - на залучення експерта для проведення комісійної судової товарознавчої експертизи (Висновок за результатами проведення комісійної судової товарознавчої експертизи № 23411/17-54 від 27.03.2018);
8 008 грн - на залучення експерта для проведення судово-економічної експертизи (Висновок за результатами проведення судово-економічної експертизи № 4579/18-45 від 11.04.2018);
7 150 грн - на залучення експерта для проведення судово-почеркознавчої експертизи (Висновок за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 25739/18-32 від 08.02.2019).
Крім цього, під час судового розгляду за клопотанням прокурора ухвалою Суду від 04.09.2024 призначено комплексну комісійну судову економічну та товарознавчу експертизи (Висновок експертів № 637/1-4/24 від 20.11.2025 за результатами комплексної комісійної судової економічної та товарознавчої експертизи). Витрати на залучення експерта для проведення цієї експертизи склади 84 816 грн.
Водночас стороною захисту документально підтверджено процесуальні витрати на загальну суму 521 171,10 грн, а саме:
397 000 грн - на залучення експерта для проведення комісійної судової товарознавчої експертизи та судової економічної експертизи (Висновки експертів за результатами проведення комісійної судової товарознавчої експертизи № 016 від 22.02.2022 та Висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 017 від 24.02.2022);
22 652,40 грн - на залучення експерта для проведення товарознавчого дослідження (Висновок експертів за результатами проведення товарознавчого дослідження № 25144/22-53/25145/22-56 від 02.11.2022);
101 518,70 грн - на залучення експерта для проведення комісійної судової товарознавчої експертизи (Висновок експертів № 3576/3577 за результатами проведення комісійної судової товарознавчої експертизи від 08.08.2025).
За загальним правилом витрати, пов`язані із залученням, в тому числі експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта (ч. 1 ст. 122 КПК України). Виключення становить випадок ухвалення обвинувального вироку судом, адже у такому разі документально підтверджені витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого на користь держави (ч. 2 ст. 124 КПК України).
Зважаючи на те, що Суд на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдовує ОСОБА_12 , відсутні підстави для стягнення з нього документально підтверджених витрати на залучення експерта.
У зв`язку з чим, Суд вважає за необхідне процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта стороною обвинувачення та судом, у загальному розмірі 102 834 грн віднести на рахунок держави. Адже залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ та проведення експертизи за дорученням суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України (ч. 2 ст. 122 КПК України).

5.5. Рішення щодо запобіжного заходу у кримінальному провадженні
Судом встановлено, що ухвалою від 29.09.2021 у справі № 991/6705/21, провадження № 1-кс/991/6807/21 до ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у виді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 454 000 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі) грн (т. 1, а.с. 188-198, т. 2, а.с. 179-189).
Відповідно до платіжного доручення № 1 від 04.10.2021 (т. 1, а.с. 199) на виконання вищеназваної ухвали ОСОБА_12 внесено на рахунок Вищого антикорупційного суду грошові кошти у сумі 454 000 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі) грн.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_12 , не був скасований. Так само застава не була звернена в дохід держави. За таких обставин, на момент ухвалення вироку стосовно ОСОБА_12 діє запобіжний захід у виді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становив 454 000 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі) грн.
За змістом п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України Суд, ухвалюючи вирок, зобов`язаний прийняти рішення, у тому числі про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Вирішуючи питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, Суд враховує (1) відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України,(2) процесуальну поведінку ОСОБА_12 під час судового провадження, який належно виконував свої процесуальні обов`язки, в тому числі прибував за кожним викликом до суду, (3) той факт, що Суд на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдовує ОСОБА_12 . 
За наведених обставин Суд вважає за необхідне скасувати застосований до ОСОБА_12 запобіжний захід у виді застави, а внесену суму застави у розмірі 454 000 грн повернути йому згідно з положеннями ч. 11 ст. 182 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 18, 19, 22, 364 Кримінального кодексу України, статтями 100, 122, 128, 129, 177, 182, 373 - 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
У Х В А Л И В:

Визнати невинуватим  ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України, та виправдати у зв`язку з недоведенням в його діях складу кримінального правопорушення.
Скасувати застосований до  ОСОБА_12  ухвалою від 29.09.2021 у справі № 991/6705/21, провадження № 1-кс/991/6807/21, запобіжний захід у виді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 454 000 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі) грн.
Суму застави у розмірі 454 000 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі) грн, внесену на депозитний рахунок Вищого антикорупційного суду на виконання ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 29.09.2021 у справі № 991/6705/21, провадження № 1-кс/991/6807/21, повернути  ОСОБА_12 .
На підставі статті 100 Кримінального процесуального кодексу України вирішити долю речових доказів і документів таким чином:
-документи, надані сторонами, - залишити в матеріалах кримінального провадження;
-ноутбук марки Asus в корпусі чорного кольору моделі PS1IS, ID: 1A 9BNOAS307743465, який добровільно видав ОСОБА_18 - повернути ОСОБА_18 ;
-ноутбук марки Aser в корпусі чорного кольору s/n NXV7XE4008325073BD3400 SNID: 325 02962934, вилучений під час проведення обшуку за місцем проживанням ОСОБА_18 у квартирі АДРЕСА_3 , - повернути ОСОБА_18 ;
-ноутбук в корпусі чорного кольору марки Aser моделі Aspire one D257-N57Crr LU3G40603912606 FA 2500, SPIN: 12602508225, вилучений під час проведення обшуку за місцем проживанням ОСОБА_18 у квартирі АДРЕСА_3 , - повернути ОСОБА_18 ;
-мобільний телефон марки Iphone A178 4 у корпусі чорного кольору, на задній частині якого міститься напис: ID BCG-E3092F IC 579C-E3092A, вилучений під час проведення обшуку за місцем проживанням ОСОБА_18 у квартирі АДРЕСА_3 , - повернути ОСОБА_18 .
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів стороною обвинувачення та судом, у розмірі 102 834 грн віднести на рахунок держави.
Залишити без розгляду цивільний позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі представника - ОСОБА_9 пред`явлений до  ОСОБА_12 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 9 679 223,59 грн.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів із дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Вищий антикорупційний суд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вручити обвинуваченому та потерпілому, який підтримує обвинувачення копію вироку негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання та подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддя      ОСОБА_1 

Судді         ОСОБА_2 

ОСОБА_3