УХВАЛА

07 липня 2026 року 
м. Київ

справа №420/17513/25
адміністративне провадження № К/990/28102/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів -Мельник-Томенко Ж.М., Смоковича М.І.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2026 року
у справі № 420/17513/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 щодо ненадання нової довідки про щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії ОСОБА_1 за 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», із зазначенням розміру індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 року по 28.02.2025 року та з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704, за період з 01.03.2023 року по 28.02.2025 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії ОСОБА_1 за 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із зазначенням розміру індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 року по 28.02.2025 року, та з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704, за період з 01.03.2023 року по 28.02.2025 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 щодо нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 01.06.2023 року по 28.02.2025 року, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 01.06.2023 року по 28.02.2025 року, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704, у розмірі 291 622,12 грн.;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 щодо нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2024-2025 роки, яка визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2024-2025 роки, яка визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704, у розмірі 30 624,50 грн.;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_2 здійснити на користь ОСОБА_1 перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення за місяць, в якому його було звільнено у 2025 році, та виплатити недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 23 773,46 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо невключення до складу довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виданої на ім`я ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії ОСОБА_1 за 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільненням, що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із зазначенням розміру індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 року по 28.02.2025 року, та з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, за період з 01.03.2023 року по 19.05.2023 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити на користь ОСОБА_1 перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення за місяць в якому його було звільнено у 2025 році та виплатити недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 р. у справі № 420/17513/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Не погоджуючись з ухвалою апеляційної інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала касаційну скаргу до Верховного Суду.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.
Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
З матеріалів касаційного оскарження встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Військова частина НОМЕР_1 23.04.2026 року через систему "Електронний суд" подала апеляційну скаргу. Одночасно в апеляційній скарзі апелянтом було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилався на те, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ХI, в Україні введено воєнний стан. Апелянт посилався на те, що постійні ракетні обстріли створюють загрозу для життя, а також створюють перешкоди для своєчасної підготовки документів, зокрема, відсутність світла, постійний збій із засобами комунікації та зв`язку. Вказані обставини, як зазначає апелянт, впливають на своєчасну підтримку зв`язку і надання потрібної інформації між підрозділами військової частини НОМЕР_1 . Також апелянт посилався на те, що у військовій частині НОМЕР_1 відсутній по штату представник юридичної служби, який може представляти інтереси у судових установах, підписувати та направляти від імені військової частини відзиви (пояснення) на позовні заяви (скарги).
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 р. у справі № 420/17513/25, зазначені військовою частиною НОМЕР_1 у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відмовлено у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 р. у справі № 420/17513/25.
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху.
Надано апелянту десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали суду для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом надання до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025р. у справі № 420/17513/25 із зазначенням в ній інших документально підтверджених поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції; документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому Законом України "Про судовий збір" розмірі.
На виконання вимог зазначеної вище ухвали апеляційного суду апелянт подав клопотання, до якого долучив квитанцію про оплату судового збору за подання апеляційної скарги №856 від 22.04.2026 року, та в якому просив визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 р. поважними та поновити Військовій частині НОМЕР_1 пропущений строк для подання апеляційної скарги.
В обґрунтування поданого клопотання апелянт посилався на те, що Військова частина НОМЕР_1 є військовим формуванням, яке в умовах правового режиму воєнного стану виконує завдання за призначенням. Апелянт зазначив, що у військовій частині НОМЕР_1 відсутній штатний представник юридичної служби, а представництво її інтересів у судах забезпечується юристом військової частини НОМЕР_3 на підставі відповідної довіреності. Як вказав апелянт, зазначений представник не перебуває у штаті військової частини НОМЕР_1 , не здійснює щоденного юридичного супроводу її діяльності та не має постійного безпосереднього доступу до всього масиву первинних документів, службового листування, внутрішніх матеріалів і посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , необхідних для оперативного формування правової позиції в апеляційному порядку.
Також у клопотанні зазначено, що у період, протягом якого мала бути підготовлена апеляційна скарга, юрист військової частини НОМЕР_3 , який представляє інтереси військової частини НОМЕР_1 , одночасно виконував службові обов`язки за основним місцем служби у військовій частині НОМЕР_3 , забезпечував представництво інтересів цієї військової частини в інших судових провадженнях, а також був залучений до правового супроводу аудиту, що проводився у військовій частині НОМЕР_3 .
З огляду на зазначене апелянт посилався на те, що пропуск строку апеляційного оскарження був спричинений сукупністю об`єктивних обставин.
Розглянувши подане клопотання колегія суддів зазначила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене 02.10.2025р. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження.
Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції подано апелянтом 23.04.2026 року, тобто з суттєвим зволіканням, що спростовує твердження апелянта про вжиття ним послідовних дій з метою оскарження судового рішення суду першої інстанції в найкоротші строки.
Так суд зазначив, що у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.
Порушуючи питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, представник апелянта посилався на відсутність у військовій частині НОМЕР_1 по штату представника юридичної служби, який може представляти інтереси у судових установах, підписувати та направляти від імені військової частини відзиви (пояснення) на позовні заяви (скарги).
Проаналізувавши наведене, суд вказав, що неналежна організація процесу із оскарження судових рішень з боку відповідальних осіб та виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Колегія суддів також врахувала суттєвість пропуску строку на апеляційне оскарження, та вважала, що наведене апелянтом у заяві про поновлення строку обґрунтування причин пропуску такого строку не свідчить про наявність поважних причин звернення з апеляційною скаргою більше ніж через шість місяців після постановлення рішення судом першої інстанції.
Колегія суддів звернула увагу на те, що суб`єкти владних повноважень, які діють від імені держави, є рівними перед законом і судом, поряд з іншими учасниками справи, та зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, в тому числі при оскарженні судових рішень в апеляційному порядку, та не можуть зловживати наданими їм процесуальними правами.
Відтак, органи влади, що діють як суб`єкти владних повноважень від імені Держави та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримки та невиправданого зволікання при виконанні своїх процесуальних обов`язків.
Поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.
Отже, Суд резюмував, що в даному випадку відповідач з апеляційною скаргою звернувся до суду апеляційної інстанції більш ніж через 6 місяців, про що йому було достеменно відомо, перевищивши встановлений ст. 295 КАС України тридцятиденний строк звернення з апеляційною скаргою, тобто допустив невиправдане зволікання у реалізації свого права на звернення з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.
Таким чином, апелянтом не наведено обставини, які б дійсно підтверджували наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Враховуючи все вищевикладене, зважаючи на допущення апелянтом необґрунтованого зволікання з поданням апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для визнання поважними наведених апелянтом причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 р. у справі №420/17513/25.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом не поважними.
Оскільки, наведені апелянтом доводи у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є не поважними, суд дійшов до висновку, що підстави для прийняття апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження відсутні.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2026 року визнано не поважними причини пропуску Військовою частиною НОМЕР_1 строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 р. у справі №420/17513/25, зазначені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 р. у справі № 420/17513/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
При цьому, скаржник у касаційній скарзі не спростовує висновків суду апеляційної інстанції щодо пропуску строку на подання апеляційної скарги або наявності поважних причин для пропуску строку на апеляційне оскарження, зазначаючи ті самі підстави причини пропуску строку.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, правильно застосував норми процесуального права (статтю 299 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2026 року.
Керуючись статтями 13, 169, 296, 298, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2026 року у справі № 420/17513/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська 

Судді Ж. М. Мельник-Томенко

М. І. Смокович