ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2026 року 
м. Київ

справа № 420/24688/24
адміністративне провадження № К/990/16396/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Ханової Р.Ф., 

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року (суддя Завальнюк І.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2025 року (головуючий суддя Градовський Ю.М., судді: Турецька І.О., Шевчук О.А.) у справі №420/24688/24 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Виконавчого комітету Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа - Комунальне підприємство «Вилківський міськводоканал» Вилківської міської ради про cтягнення коштів,
УСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС в Одеській області (далі також - позивач, контролюючий орган) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просило стягнути з Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області та Виконавчого комітету Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, а саме з усіх відкритих рахунків у банках, обслуговуючих підприємство в рахунок погашення податкового боргу Комунального підприємства «Вилківський міськводоканал» Вилківської міської ради: по рентній платі за спеціальне використання води (крім рентної плати за спеціальне використання води водних об`єктів місцевого значення) 14 380 гривень 99 копійок, на бюджетний рахунок UA228999980333189357000015596, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/отг м.Вилк./13020100; по податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності 1 020 гривень 00 копійок, на бюджетний рахунок UA398999980334189806000015596, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/отг м.Вилк./11020202; по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати 1 893 114 гривень 54 копійки, на бюджетний рахунок UA508999980333109340000015596, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/отг м.Вилк./11010100; по податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 256 112 гривень 88 копійок, на бюджетний рахунок UA358999980313090029000015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/Одеська область/14060100; по військовому збору 176 162 гривні 75 копійок, на бюджетний рахунок UA628999980313030063000015001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/Одеська область/11011000.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що станом на 21 червня 2024 року, відповідно до розрахунку заборгованості, довідки-розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника, податкова заборгованість комунального підприємства «Вилківський міськводоканал» Вилківської міської ради перед бюджетом по рентній платі за спеціальне використання води (крім рентної плати за спеціальне використання води водних об`єктів місцевого значення); по податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності; по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати; по податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та по військовому збору становить 2 340 791 гривні 16 копійок. Головне управління ДПС в Одеській області направило рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу №124/15-32-13-02-39 від 30 червня 2022 року, яке залишились без виконання. Керуючись приписами п.п. 96.1, 96.3 ст. 96 Податкового кодексу України податковий орган звернувся до суду з цим позовом.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 23 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2025 року позов задовольнив частково. Стягнув з Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, а саме з усіх відкритих рахунків у банках, обслуговуючих підприємство, в рахунок погашення податкового боргу Комунального підприємства «Вилківський міськводоканал» Вилківської міської ради: по рентній платі за спеціальне використання води (крім рентної плати за спеціальне використання води водних об`єктів місцевого значення) 14 380 гривень 99 копійок; по податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності 1 020 гривень 00 копійок; по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати 1 893 114 гривень 54 копійки; по податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 256 112 гривень 88 копійок; по військовому збору 176 162 гривні 75 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовив. 
Рішення судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позовних вимог обґрунтоване тим, що податковим органом було здійснено заходи, спрямовані на погашення податкової заборгованості боржника, у відповідності до статті 95 Податкового кодексу України - безпосередньо з боржника (в тому числі в судовому порядку). Суди зазначили, що оскільки засновник КП «Вилківський міськводоканал» - Вилківська міська рада не виконує покладених на неї обов`язків відповідно до чинного податкового законодавства, то наявні правові підстави для стягнення з відповідача коштів, в рахунок погашення податкового боргу по КП «Вилківський міськводоканал».
Вважаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що ухваленні з порушенням норм матеріального та процесуального права, Вилківська міська рада Ізмаїльського району Одеської області подала касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
Скаржник підставою касаційного оскарження зазначив приписи підпунктів «а» і «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції у цій справі помилково відніс її до категорії справ незначної складності. Окрім того, дана справа має суспільний інтерес та виняткове значення для учасника справи, оскільки стосується видатків з місцевого бюджету. 
Крім того, скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій проігнорували приписи статей 87 та 96 ПК України у взаємозв`язку з приписами статті 95 цього Кодексу, якими встановлено особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі комунальних підприємств) та визначено перелік заходів, які зобов`язаний здійснити контролюючий орган у відповідній послідовності для примусового стягнення податкового боргу. 
Зокрема, Вилківська міська рада зазначає, що Головним управлінням ДПС в Одеській області не доведено, що вичерпані всі заходи, передбачені ст.ст.87 та 95 ПК України, що є обов`язковою умовою для застосування положень ст. 96 ПК України та покладення податкового боргу на орган місцевого самоврядування. 
Посилаючись на висновки Верховного Суду у постановах від 11 вересня 2020 року у справі №826/15776/15, від 20 грудня 2019 року у справі №826/19486/15, від 11 вересня 2019 року у справі №826/8951/15, від 06 листопада 2018 року у справі №807/903/15, відповідач вказав про те, що суди фактично не дослідили належним чином докази, не перевірили дотримання контролюючим органом процедури стягнення боргу з самого підприємства, оскільки стягнення боргу з органу місцевого самоврядування або органу державної влади можливе лише за умови повного виконання контролюючим органом заходів, передбачених статей 87 та 95 ПК України. 
Також скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано правовий статус Комунального підприємства «Вилківський міськводоканал». Вважає, що положеннями статті 96 Цивільного кодексу України та статті 74 Господарського кодексу України, юридична особа (в тому числі комунальне підприємство) несе самостійну відповідальність за своїми зобов`язаннями. Засновник не несе відповідальності за борги юридичної особи, якщо інше прямо не встановлено законом. Вважає, що суди проігнорували доводи Вилківської міської ради в частині субсидіарної відповідальності підприємства та органу місцевого самоврядування. 
Правом на подання відзиву на касаційну скаргу позивач не скористався, що не перешкоджає її касаційному перегляду. 
Ухвалою від 20 травня 2025 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2025 року. 
Верховний Суд, обговоривши доводи касаційної скарги, переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили наступні обставини. 
КП «Вилківський міськводоканал» Вилкіської міської ради зареєстровано Кілійською районною державною адміністрацією за №15361020000001126 від 20 грудня 2017 року. 
За даними ГУ ДПС в Одеській області КП «Вилківський міськводоканал» Вилкіської міської ради перебуває на обліку як платник податків у ГУ ДПС в Одеській області, Кілійській державній податковій інспекції за №151617306413 від 20 грудня 2017 року. 
Станом на 21 червня 2024 року, відповідно до розрахунку заборгованості, довідки-розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника, податкова заборгованість КП «Вилківський міськводоканал» Вилкіської міської ради перед бюджетом по рентній платі за спеціальне використання води (крім рентної плати за спеціальне використання води водних об`єктів місцевого значення); по податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності; по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати; по податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та по військовому збору становить 2 340 791,16 грн.
Так, заборгованість по рентній платі за спеціальне використання води (крім рентної плати за спеціальне використання води водних об`єктів місцевого значення) виникла в результаті: нарахування по Додатку 5 до податкової декларації №9084680990 від 14 квітня 2021 року на загальну суму 8 208,64 грн (основний платіж); нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «Р») №26553/15-32-04-04-21/41819049 від 27 жовтня 2021 року на загальну суму 440,52 грн (штрафна санкція); нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «Р») №26551/15-32-04-04-21/41819049 від 27 жовтня 2021 року на загальну суму 5 732,17 грн (штрафна санкція).
Заборгованість по податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності виникла в результаті: нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «ПС») №16520/15-32-07-15/41819049 від 13 липня 2021 року на загальну суму 680, 00 грн (штрафна санкція); нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «ПС») №10325/15-32-04-07 від 01 грудня 2022 року на загальну суму 340,00 грн (штрафна санкція). Заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати виникла в результаті: нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «Д») №16507/15-32-07-11/41819049 від 13 липня 2021 року на загальну суму 1 906 823,79 грн (основний платіж, штрафна санкція та пеня); нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «ПС») №16509/15-32-07-11/41819049 від 13 липня 2021 року на загальну суму 1 020,00 грн (штрафна санкція).
Заборгованість по податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) виникла в результаті: нарахування по податковій декларації №9029364730 від 18 лютого 2021 року на загальну суму 42 218,00 грн (основний платіж); нарахування по податковій декларації №3098 від 19 березня 2021 року на загальну суму 52 290,00 грн (основний платіж); нарахування по податковій декларації №9091148638 від 20 квітня 2021 року на загальну суму 25 990,00 грн (основний платіж); нарахування по податковій декларації №9129728443 від 18 травня 2021 року на загальну суму 33 450,00 грн (основний платіж); нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «Р») №16518/15-32-07-15/41819049 від 13 липня 2021 року на загальну суму 36 243,96 грн (штрафна санкція); нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «ПС») №22338/15-32-18-08-22/41819049 від 10 вересня 2021 року на загальну суму 74 953,20 грн (штрафна санкція).
Заборгованість по військовому збору виникла в результаті: нарахування по податковому повідомленню-рішенню (форми «Д») №16508/15-32-07-11/41819049 від 13 липня 2021 року на загальну суму 177 390,19 грн (основний платіж, штрафна санкція та пеня).
У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості у встановлені законодавством строки, податковим органом винесено податкову вимогу форми «Ю» №2684-13 від 02 жовтня 2020 року, яку направлено за адресою підприємства рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
В подальшому, ГУ ДПС в Одеській області, направило рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу №124/15-32-13-02-39 від 30 червня 2022 року. 
При цьому, позивач звертався до суду з позовом про стягнення податкової заборгованості з рахунків у банках, обслуговуючих платника.
Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року по справі №420/11927/21 з КП «Вилківський міськводоканал» Вилкіської міської ради вирішено стягнути на користь держави суму податкового боргу у сумі 111 465,72 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року по справі №420/11148/23 з КП «Вилківський міськводоканал» Вилкіської міської ради вирішено стягнути на користь держави суму податкового боргу у сумі 2 187 327,14 грн.
З метою стягнення заборгованості, податковий орган звернувся до банків, обслуговуючих КП «Вилківський міськводоканал» Вилкіської міської ради, щодо списання з розрахункових рахунків податкового боргу, від яких було отримано нижчезазначені відповіді:
- платіжна інструкція на примусове списання (стягнення) №216-13-06 від 18 січня 2023 року на суму 22 293,14 грн платіжна інструкція на примусове списання (стягнення) повертається без виконання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», абз.4 ч.2 ст.34 страхові кошти, зараховані на окремий рахунок не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону;
- платіжна інструкція №898-13-06 від 27 березня 2023 року на суму 22 293,14 грн платіжна інструкція повертається без виконання відповідно до п.3.5 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» №22 від 21 січня 2004 року, ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витрати, зумовленими похованням» від 28 грудня 2014 року, а саме страхові кошти, зараховані на окремий рахунок не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону;
- платіжна інструкція №900-13-06 від 27 березня 2023 року на суму 22 293,16 грн платіжна інструкція повертається без виконання відповідно до п.69 Розділу IV Постанови Правління НБУ №163 від 29 липня 2022 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» у зв`язку з тим, що відсутні кошти на рахунку платника. Відповідно до п.12 Розд. I, п.63 пп.10 Розд. IV, Додатку до п.10 Розд. I Постанови Правління НБУ №163 від 29 липня 2022 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжним послуг», у зв`язку з тим, що відсутнє поле «Стягувач»;
- платіжна інструкція №1175-13-06 від 03 травня 2023 року на суму 37 155,24 грн платіжна інструкція повертається без виконання відповідно до пп.12,69 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» №163 від 29 липня 2022 року кошти на рахунку відсутні;
- платіжна інструкція №280-13-06-16 від 09 лютого 2024 року на суму 1 893 114,54 грн платіжна інструкція повертається без виконання відповідно до п.67 Розд. IV, п.29 Додатку до п.10 Розд. I Постанови Правління НБУ №163 від 29 липня 2022 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг», у зв`язку з невідповідністю назви реквізиту. Відповідно до п.69 Розд. IV Постанови Правління НБУ №163 від 29 липня 2022 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» у зв`язку з тим, що відсутні кошти на рахунку платника;
- платіжна інструкція №283-13-06-16 від 09 лютого 2024 року на суму 680,00 грн платіжна інструкція повертається без виконання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», абз.4 ч.2 ст.34 страхові кошти, зараховані на окремий рахунок не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону;
- платіжна інструкція №284-13-06-16 від 09 лютого 2024 року на суму 256 112,88 грн платіжна інструкція повертається без виконання відповідно гл.9 п.9.9 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» №22 від 21 січня 2004 року якщо до банку надійшла платіжна вимога на примусове списання коштів за іншим виконавчим документом, ніж той, для забезпечення виконання якого накладено арешт, і на цьому рахунку немає інших (крім арештованих) коштів, то банк повертає таку платіжну вимогу без виконання;
- платіжна інструкція №286-13-06-16 від 09 лютого 2024 року на суму 14 380,99 грн платіжна інструкція повертається без виконання відповідно до п.2.20 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» №22 від 21 січня 2004 року кошти на рахунку відсутні;
- платіжна інструкція №287-13-06-16 від 09 лютого 2024 року на суму 176 162,75 грн платіжна інструкція повертається без виконання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», абз.4 ч.2 ст.34 страхові кошти, зараховані на окремий рахунок не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
В аспекті заявлених вимог, Верховний Суд зазначає наступне. 
Згідно з п.п.87.1, 87.2, 87.6 ст. 87, ч.1 ст. 88 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. У разі відсутності у платника податків, що є філією, відокремленим підрозділом юридичної особи, майна, достатнього для погашення його грошового зобов`язання або податкового боргу, джерелом погашення грошового зобов`язання або податкового боргу такого платника податків є майно такої юридичної особи, на яке може бути звернено стягнення згідно з цим Кодексом. З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Приписами п.п.95.1, 95.3 ст. 95 цього Кодексу встановлено обов`язок контролюючого органу здійснити за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Податковим кодексом України процедура погашення податкового боргу комунальних підприємств врегульована таким чином. Згідно приписів ст. 96 ПК України, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради. Відповідь щодо прийняття одного рішення надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення. У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно. 
Суди встановили, що згідно акту обстеження місцезнаходження юридичної особи за податковою адресою від 21 червня 2024 року за №3/15-32-13-06-29 КП «Вилківський міськводоканал» Вилківської міської ради та його посадові особи за податковою адресою: 68355, Одеська область, Кілійський район, м.Вилкове, вул.Різдвяна, 30.
Відповідно до подання від 12 березня 2024 року №6153/5/15-32-13-06-05 ГУ ДПС в Одеській області, податковий орган просив Вилківську міську раду Ізмаїльського району Одеської області розглянути на найближчій сесії питання виділення коштів на погашення податкового боргу КП «Вилківський міськводоканал».
Проте, листом від 19 березня 2024 року №16048/5 Виконавчий комітет Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області повідомлено ГУ ДПС в Одеській області на звернення щодо виділення коштів на погашення податкового боргу КП «Вилківський міськводоканал» повідомив, що бюджетом Вилківської міської ради не передбачені видатки на погашення податкового боргу.
Отже, на лист-звернення до органу управління щодо прийняття рішення відповідно до ст.96 ПК України Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області надано відповідь, яка засвідчує неможливість прийняття такого рішення.
Суди дійшли висновку, що податковим органом було здійснено заходи, спрямовані на погашення податкової заборгованості боржника, у відповідності до ст.95 ПК України - безпосередньо з боржника (в тому числі в судовому порядку), та у відповідності до ст.96 ПК України - з органу місцевого самоврядування, однак такі дії контролюючого органу не призвели до повного погашення податкового боргу, а вимоги податкового органу міською радою не виконуються.
Щодо доводів касаційної скарги про недотримання контролюючим органом встановленого статтею 96 ПК України порядку стягнення податкового боргу, то колегія суддів вважає такі неспроможними з огляду на наступне.
Нормами Податкового кодексу України встановлено особливий порядок погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації та комунальних підприємств (стаття 96 Податкового кодексу України), проте такі особливості не змінюють послідовність реалізації стадій стягнення податкового боргу, визначених статтею 95 Податкового кодексу України.
Повторюючись, колегія суддів зазначає, що норми статті 96 Податкового кодексу України застосовуються лише тоді, коли процедура стягнення боргу за рахунок коштів, які знаходяться у власності платника, передбачена статтею 95 Податкового кодексу України, з будь-яких причин, вказаних в законі, не вирішила проблему погашення боргу.
Тобто, особливості погашення податкового боргу державних та комунальних підприємств, що визначені статтею 96 Податкового кодексу України стосуються вже стадії, коли контролюючим органом було виконано повний перелік дій, встановлених Податковим кодексом України щодо порядку стягнення податкового боргу, зокрема і в тому разі, коли сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного або комунального підприємства не покриває суму податкового боргу такого платника податків.
Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що наявність податкового боргу комунального підприємства, яке належить до сфері управління органу місцевого самоврядування та підтвердження будь-яких дій спрямованих на погашення боргу, вказує на дотримання податковим органом встановленого Податковим кодексом України підстав, порядку та способу стягнення податкового боргу з міської ради.
Колегія суддів вважає, що контролюючим органом було вжито передбачених податковим законодавством заходів щодо погашення податкового боргу, однак у боржника відсутні кошти та майно, за рахунок яких може бути здійснено його погашення, що є підставою для застосування механізму, передбаченого статтею 96 ПК України.
Щодо доводів Вилківської міської ради в частині субсидіарної відповідальності підприємства та органу місцевого самоврядування, то вони є неприйнятними, оскільки, як вірно відзначили суди попередніх інстанцій, позивачем (контролюючим органом) вірно обрано спосіб стягнення податкового боргу: саме з міської ради має бути стягнутий податковий борг Комунального підприємства «Вилківський міськводоканал» Вилківської міської ради, оскільки міська рада є засновником комунального підприємства, та міська рада має здійснити заходи по погашенню податкового боргу шляхом виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу, рішення про фінансування таких витрат розглядається на сесії відповідною радою. 
Щодо доводів касаційної скарги про порушення порядку розгляду справи судом першої інстанції, зокрема розгляд її не у загальному, а у спрощеному провадженні, колегія суддів зазначає наступне. 
Вирішуючи питання про відкриття провадження у адміністративній справі, суд першої інстанції, крім іншого, з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України, чи подана вона особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; з`ясовує наявність чи відсутність підстав для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Відкриваючи провадження у справі суд, крім іншого, робить висновок за правилами якого провадження буде розглядатися відповідна адміністративна справа, призначає справу до розгляду, встановлює строк для подання відзиву на позовну заяву тощо. 
Ухвалою від 23 серпня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Розгляд справи у суді першої інстанції здійснювався без участі сторін.
Так, форми адміністративного судочинства визначені статтею 12 КАС України, згідно з частиною першою якої адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина друга статті 12 КАС України).
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина третя статті 12 КАС України).
Відповідно до частини п`ятої статті 12 КАС України умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.
Відповідно до частини другої статті 257 КАС за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За частиною третьою статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Водночас частина четверта статті 12 КАС України передбачає перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження, а саме:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";
6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
Аналогічний перелік справ визначений також у частині четвертій статті 257 КАС України, яка визначає перелік справ, що не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Аналізуючи наведені положення, можна дійти до висновку, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина шоста статті 12 КАС України), а також інші адміністративні справи, щодо яких процесуальний закон не містить імперативних норм про їхній розгляд за правилами загального позовного провадження (частина четверта статті 12 КАС України) або ж про заборону розглядати їх за правилами спрощеного позовного провадження (частина четверта статті 257 КАС України). 
Отже, з наведеного висновується, що, якщо справа не належить до справ незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, це не забороняє її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, як і не вимагає, щоб такий розгляд відбувався за виключно за правилами загального позовного провадження (крім випадків, передбачених у частині четвертій статті 257 КАС України). 
За відсутності імперативних вимог до порядку розгляду справи (спрощеного або загального) презюмується, що суд розглядає (усі) адміністративні справи за правилами спрощеного позовного провадження; водночас, з урахуванням вимог, встановлених у частині третій статті 257 КАС України, суд може прийняти рішення про розгляд певної справи (яку дозволено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження) за правилами загального позовного провадження.
Отже, посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині відкриття провадження у цій справі і розгляду її в порядку спрощеного позовного провадження є неприйнятними.
Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення у цій справі відповідають, а доводи відповідача, викладені у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій.
В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин колегія суддів вважає, що висновки судів є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Згідно із частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів зауважує, що в частині відмови в задоволенні позову рішення судів попередніх інстанцій відповідачем не оскаржуються, а відтак судом касаційної інстанції не переглядаються.
Керуючись статтями 341, 345, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2025 року у справі №420/24688/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Судді | В.П. Юрченко І.А. Васильєва   Р.Ф. Ханова