Номер провадження 2/754/11886/26
Справа №754/12094/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

08 вересня 2026 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І. розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, ціна позову 75 437,03 грн.
Стислий виклад позицій сторін
30.06.2026 Позивачка через свого представника - адвоката Ковальова Віктора Михайловича звернулася до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з Відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з квітня 2025 року по травень 2026 року у розмірі 75 437,03 грн.
Позовні вимоги Позивачка мотивувала тим, що Відповідач не виконує обов`язок, покладений на нього судовим наказом Деснянського районного суду м. Києва від 29.08.2022 у справі № 754/6975/22 щодо сплати аліментів на утримання дитини. За період з 19.08.2022 по 31.05.2026 утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 183 850,75 грн, у зв`язку з чим Позивачка просить стягнути пеню у сумі 75 437 грн 03 коп за період з квітня 2025 року по травень 2026 року включно.
Відповідач своїм правом подання відзиву не скористався, про розгляд справи був повідомлений належним чином.
Суд надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками на адресу Відповідача, що є зареєстрованим його місцем проживання. Поштовий конверт повернуто до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстровано у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, є належним повідомленням та врученням судового рішення (пункт 4 частини восьмої статті 128, пункт 5 частини шостої статті 272 ЦПК України).
У зв`язку з ненаданням Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина восьма статті 178 ЦПК України).
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19.07.2019 було зареєстровано шлюб, актовий запис 938, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві.
Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві.
Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03.11.2022 у справі № 754/6965/22.
Судовим наказом Деснянського районного суду м. Києва від 29.08.2022 у справі № 754/6975/22 було задоволено заяву про стягнення аліментів та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно починаючи з 19.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття.
Постановою державного виконавця Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Закала Анастасією Іванівною від 25.04.2025 було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_5 з примусового виконання судового наказу № 754/6975/22, виданого 29.08.2022 Деснянським районним судом м. Києва.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30.06.2026 у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_5, наданого Виноградівським відділом державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 31.05.2026 заборгованість Відповідача зі сплати аліментів становить 183 850,75 грн, а сукупний розмір заборгованості з урахуванням штрафу, передбаченого частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", складає 275 776,12 грн.
Відповідач цей розрахунок не оспорив та не спростував, доказів сплати аліментів суду не надав.
Згідно з відповіддю № 3286161 від 08.09.2026 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, яка сформована засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" за запитом у справі № 754/12094/26, інформація щодо сум нарахованого доходу та сум утриманого з них податку стосовно ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2026 року по 4 квартал 2026 року в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків відсутня. 
ОЦІНКА СУДУ
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Згідно з частиною першою статті 196 СК України У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".
Зокрема, частина чотирнадцята статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" встанолює, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) Верховний Суд зробив висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводить відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).
Верховний Суд також роз`яснив, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Зважаючи, що пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, формулювання "не більше 100 відсотків заборгованості" означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості на яку вона нараховується (постанова від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 провадження № 61-18434св21).
Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до Відповідача відповідальності, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України.
Відповідач на підставі судового наказу Деснянського районного суду м. Києва у справі № 754/6975/22 має сплачувати на користь Позивачки аліменти на утримання дитини.
Згідно з відповіддю № 3286161 від 08.09.2026 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, яка сформована засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" за запитом у справі № 754/12094/26, інформація щодо сум нарахованого доходу та сум утриманого з них податку стосовно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з 1 кварталу 2026 року по 4 квартал 2026 року в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків відсутня.
Цей доказ Суд оцінює у сукупності з іншими матеріалами справи та зазначає, що відсутність у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків відомостей про доходи Відповідача за вказаний період не звільняє останнього від обов`язку своєчасно та в повному обсязі сплачувати аліменти на утримання дитини, а також не спростовує презумпцію його вини у виникненні заборгованості. 
Відповідно до частини першої статті 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання, при цьому обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості покладається саме на платника аліментів. 
Відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що заборгованість утворилася з поважних або незалежних від нього причин, а відсутність зареєстрованого доходу сама по собі не є підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності у виді стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів
Отже, заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини Відповідача, що останнім не спростовано, тому Позивачка має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Звертаючись до Суду, Позивачка надала розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2025 року по травень 2026 року, відповідно до якого загальна сума неустойки (пені) становить 75 437,03 грн.
Суд встановив, що постановою державного виконавця Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Закала Анастасією Іванівною від 25.04.2025 у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_5 на Відповідача накладено штраф, передбачений частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", у розмірі 50 відсотків від суми заборгованості, що становить 91 925,37 грн, у зв`язку з перевищенням сукупного розміру заборгованості суми відповідних платежів за три роки.
З огляду на вимоги абзацу другого частини першої статті 196 СК України, граничний (максимальний) розмір пені, який може бути стягнутий у цій справі, дорівнює різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, що становить 91 925,38 грн (183 850,75 грн - 91 925,37 грн).
У зв`язку з тим, що заявлена Позивачкою сума пені за період з квітня 2025 року по травень 2026 року у розмірі 75 437,03 грн є меншою, ніж встановлений законом граничний розмір, стягнення такої суми неустойки повністю відповідає вимогам абзацу другого частини першої статті 196 СК України.
Верховний Суд у постанові зазначив, що парламент встановив у частині першій статті 196 СК максимальну межу для пені, передбачивши, що розмір пені не повинен перевищувати розміру заборгованості, на яку вона нараховується. Окрім цього в сфері судового розсуду перебуває вирішення питання про зменшення пені (частина друга статті 196 СК). Тобто алгоритм визначення розміру пені, який підлягає стягненню на користь одержувача аліментів, полягає в наступному: спочатку, з урахуванням максимальної межі, визначається пеня; після цього з`ясовується чи є підстави для її зменшення.
При вирішенні питання про стягнення пені (статті 196 СК) законодавець надає суду право зменшувати розмір пені, а не звільняти платника аліментів від її сплати.
Тлумачення частини другої статті 196 СК свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох підстав, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них. Суд при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки враховує матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів.
Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів як підстав для зменшення розміру пені. Такий матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів має доводитися платником на момент коли відбулося прострочення чи повна несплата аліментів
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Відповідачем не наведено зауважень щодо розрахунку заборгованості та пені, обставини щодо зменшення пені не доводидись.
Суд, керуючись принципом змагальності, відсутності будь-яких заперечень Відповідача, визнає позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.
Суд ухвалив рішення на користь Позивачки, яка на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1 331,20 грн підлягає стягненню з Відповідача на користь держави.
Керуючись статтями 2-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, Cуд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2025 року по травень 2026 року у розмірі 75 437,03 грн (сімдесят п`ять тисяч чотириста тридцять сім гривень три копійки).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
Позивачка (Стягувачка): ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Відповідач (Боржник): ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення ему повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
рішення підписано 08.09.2026
Суддя        Інна КОВАЛЕНКО