Провадження № 2/679/1010/2026
Справа № 679/945/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року 
місто Нетішин Хмельницької області
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Безкровного І.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в інтересах якого діє представник Токарева Анастасія Юріївна, звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини.
В обґрунтування позову зазначається, що 27.12.2025 між сторонами за допомогою вебсайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, що у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1641-8349. Вказаний договір разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого кредиту і Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, з якими позичальник була попередньо ознайомлена. Таким чином, вказаний договір було укладено у письмовій формі у вигляді електронного документа.
Відповідно до умов цього договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту – 10800 грн; строк кредитування – 365 днів ; базовий період – 30 днів; комісія за видачу кредиту – 15% від суми кредиту; промо-ставка – 0,80% на день; знижена відсоткова ставка – 0,80% на день; стандартна відсоткова ставка – 1% на день, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів, та 0,74% на день, яка застосовується у період починаючи зі 181 календарного дня і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов?язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. 
У той же час відповідач порушила умови договору і в кінцевому підсумку не повернула у повному обсязі позивачу кредит, а також не виконала інші свої грошові зобов?язання перед позивачем за цим договором, внаслідок чого станом на 05.05.2026 за нею утворилася заборгованість у загальному розмірі 31104 грн, що складається з наступного: 1) 10800 грн – заборгованість за кредитом; 2) 13284 грн – заборгованість за нарахованими процентами; 3) 5400 грн – заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України; 4) 1620 грн – заборгованість за комісією.
Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вказаним договором у розмірі 31104 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. 
30.06.2026 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 98).
15.07.2026 відповідачем було подано відзив на позов, в якому вона зазначає, що не визнає позовні вимоги, вказуючи, що позивач не довів усіх обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог, позаяк надані ним докази не підтверджують факти укладення договору, видачі кредиту та перерахування кредитних коштів, законність нарахування процентів та стягнення комісії, а також правильність розрахунку заборгованості.
Так, додана до позову довідка про відкриття рахунку ТОВ «Укр Укредит Фінанс» в АБ «Укргазбанк» підтверджує лише факт відкриття такого рахунку, але аж ніяк не виконання кредитодавцем свого обов?язку щодо видачі кредиту. Так само таким доказом не є довідка самого позивача про видачу кредиту, оскільки є внутрішнім документом юридичної особи та не є первинним банківським документом, що підтверджує рух коштів. При цьому у довідці, виданій позивачем, не зазначено, з якого номеру банківського рахунку, відкритого на ім?я ТОВ «Укр Кредит Фінанс», було здійснено переказ кредитних коштів за кредитним договором № 1641-8349. Щодо доданого до позову листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім», останній сформовано не платіжною системою в результаті транзакції, виконаної 27.12.2025, а є друкованим листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім», виданим 06.05.2026. Отже, такий документ також не є належним доказом виконання позивачем свого обов?язку щодо видачі кредиту.
У той же час із доданої ОСОБА_1 до відзиву виписки АТ «Сенс Банк» вбачається, що операція відображена банком як «зарахування переказу з картки на картку», при цьому у виписці відсутні будь-які відомості про те, що платником був позивач і що кошти перераховані з банківського рахунку останнього, а також що переказ здійснювався саме як видача кредиту.
У разі якщо суд дійде висновку про доведеність факту укладення кредитного договору та видачі кредитних коштів, відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Так, заявлену вимогу про стягнення комісії у розмірі 1620 грн відповідач вважає незаконною, оскільки у позові не вказано, за яку саме окрему фінансову послугу була встановлена зазначена комісія, у чому полягав її зміст, які конкретні дії було вчинено кредитодавцем і коли саме така послуга була надана відповідачу. Фактично позивач просить стягнути окрему грошову суму лише з посиланням на умови договору. Комісія може підлягати стягненню лише тоді, коли вона є оплатою реально наданої окремої послуги, на чому наголошується у постанові Верховного Суду від 13.05.2026 у справі № 752/15770/24, у той час як у цьому випадку комісія фактично є додатковою платою за користування кредитом.
Також незаконною відповідач вважає вимогу про стягнення процентів, нарахованих за ст. 625 ЦК України у розмірі 5400 грн, позаяк детальний розрахунок цієї суми відсутній – позивач не зазначив період нарахування, залишок заборгованості за кожен день, застосовану процентну ставку, формулу обчислення, дату початку та дату закінчення нарахування.
Крім того, відповідач звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази відправлення одноразового коду ідентифікатора саме відповідачу та введення нею зазначеного коду, при цьому паспорт споживчого кредиту складає 69 сторінок, які не можуть бути усвідомлені та навіть просто прочитані людиною за короткий проміжок часу.
Щодо позивачем процентів за користування кредитом відповідач зазначає, що позивачем не доведено правильності їх нарахування, оскільки матеріали справи не містять детального покрового розрахунку із зазначенням: щоденного залишку заборгованості; дату зміни процентної ставки; періоди застосування різних ставок; формулу нарахування (а.с. 107-111).
26.08.2026 суддею було відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та про витребування доказів.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 27.12.2025 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено в електронному вигляді (шляхом його підписання відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора) договір про відкриття кредитної лінії № 1641-8349, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію шляхом надання грошових коштів у розмірі 10800 грн шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок із використанням вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 на наступних умовах: строк кредитування – 365 днів ; базовий період – 30 днів; комісія за видачу кредиту – 15% від суми кредиту; промо-ставка – 0,80% на день; знижена відсоткова ставка – 0,80% на день; стандартна відсоткова ставка – 1% на день, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів, та 0,74% на день, яка застосовується у період починаючи зі 181 календарного дня і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Невід?ємною частиною цього договору є додатки – Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за договором). Метою отримання кредиту є задоволення особистих потреб позичальника. Договором також було узгоджено сплату комісії за видачу кредиту в розмірі 15% від суми виданого кредиту, нарахування якої здійснюється на суму виданого за цим договором кредиту у день видачі кредиту (а.с. 12-32, 32-33, 34-68, 69, 70).
За умовами договору у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту та/або комісії за видачу у кредит додаткових коштів та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 401500% річних від суми заборгованості в силу положень ст. 625 ЦК України. Сукупна сума нарахованих процентів річних на підставі цього пункту договору та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання зобов`язань на підставі договору, не може перевищувати половини суми кредиту, одержаної позичальником від кредитодавця за цим договором, з урахуванням додаткових грошових коштів, одержаних позичальником від кредитодавця на підставі укладених додаткових угод до цього договору, і не може бути збільшена за домовленістю сторін (п. 8.2 договору).
У разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом або комісії за видачу кредиту на строк понад один календарний місяць кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати повернення кредиту (п. 8.3 договору).
Відповідач порушила умови вказаного договору, у зв`язку з чим має прострочену заборгованість. Так, згідно з розрахунком заборгованості за вказаним договором відповідач станом на 05.05.2026 має заборгованість у загальному розмірі 31104 грн, що складається з наступного: 1) 10800 грн – заборгованість за кредитом; 2) 13284 грн – заборгованість за нарахованими процентами; 3) 5400 грн – заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України; 4) 1620 грн – заборгованість за комісією (а.с. 71-72).
Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави щодо позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 
Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст. 1052 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Позивачем доведено, що відповідач припустилася порушення умов договору щодо своєчасної сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії, внаслідок чого за нею утворилася відповідна заборгованість.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1641-8349 від 27.12.2025 у загальному розмірі 25704 грн, що складається з наступного: 1) 10800 грн – заборгованість за кредитом; 2) 13284 грн – заборгованість за нарахованими процентами; 3) 1620 грн – заборгованість за комісією.
Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України за вказаним договором суд зазначає таке.
Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Судом встановлено, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України було введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє дотепер, позаяк останнього разу його було продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 596/2026 від 13.07.2026, затвердженим Законом України № 4928-ІХ від 14.07.2026, строком на 90 діб, тобто до 31.10.2026.
За таких обставин, оскільки заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України за договором про відкриття кредитної лінії № 1641-8349 від 27.12.2025 у розмірі 5400 грн нарахована відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, суд не вбачає підстав для стягнення з неї такої заборгованості.
Стосовно посилань відповідача на відсутність доказів укладення кредитного договору та отримання нею кредитних коштів суд зазначає таке.
Згідно з п. 3.5 договору про відкриття кредитної лінії № 1641-8349 від 27.12.2025 до укладення цього договору між сторонами кредитодавцем було здійснено дистанційну ідентифікацію та верифікацію позичальника з метою надання фінансових послуг та був використаний наступний спосіб ідентифікації та верифікації позичальника, з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом НБУ з питань здійснення установами фінансового моніторингу: отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних позичальника.
Після прийняття кредитодавцем рішення про можливість укладення цього договору в особистому кабінеті стає доступним введення позичальником реквізитів електронного платіжного засобу споживача або ображення збережених реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з використанням яких на рахунок позичальника будуть зараховані грошові кошти, надані у кредит за цим договором. Далі позичальник здійснює відповідні дії в особистому кабінеті у наступному порядку: ознайомлюється з інформацією у Паспорті споживчого кредиту; ознайомлюється з наданою кредитодавцем пропозицією (офертою) укласти договір; надає кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) кредитодавця шляхом введення одноразового ідентифікатора та натискання кнопки «підписати» (п. 3.8 договору).
Судом було встановлено, що кредитний договір, а також додатки до нього підписано відповідачем одноразовим цифровим ідентифікатором. Отже, відповідач була ознайомлена з умовами кредитування та зокрема Паспортом споживчого кредиту. Підписавши кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач погодилася з усіма їх умовами, зокрема щодо розміру кредиту, порядку його повернення, розміру процентної ставки, комісії та обов?язку сплачувати проценти за користування кредитними коштами.
Як вбачається з листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (EasyPay) від 05.06.2026, повідомлено про успішність операції з перерахування коштів у розмірі 10800 грн відповідачу згідно з договором на картку, вказану під час укладення договору, а саме № НОМЕР_1 , що узгоджується з довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1641-8349 від 27.12.2025 (а.с. 69, 70).
Тобто, перерахування кредитних коштів у розмірі 10800 грн на картку, вказану відповідачем під час укладення кредитного договору, є успішним.
Надані позивачем лист ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (EasyPay) від 06.05.2026 та довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1641-8349 від 27.12.2025 у сукупності з кредитним договором та розрахунком заборгованості підтверджують факт успішного перерахування кредитних коштів на банківську картку, зазначену відповідачем під час укладення договору.
Суд дійшов висновку, що наведені докази у своїй сукупності свідчать про виникнення між сторонами кредитних правовідносин, оформлених шляхом укладення електронного договору відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідач не надала суду доказів, які б спростовували факт отримання кредитних коштів, підтверджували б погашення заборгованості або свідчили про недійсність чи неукладеність кредитного договору.
Навпаки, із доданої до відзиву виписки за рахунком відповідача ОСОБА_1 за карткою до рахунку № НОМЕР_2 (а.с. 112) вбачається, що на її рахунок 27.12.2025 об 11:02 год. дійсно було перераховано грошові кошти, що відповідають сумі кредиту за договором № 1641-8349 від 27.12.2025, а саме у розмірі 10800 грн. При цьому дата та час цієї операції у виписці відповідають даті та часу виконання платіжної операції з перерахування кредитних коштів, вказаних у листі ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (EasyPay) від 06.05.2026, адресованому позивачу.
У той же час відповідач не надає будь-яких доказів чи принаймні пояснень у відзиві з приводу того, ким саме та у зв`язку з чим було перераховано відповідні грошові кошти на її рахунок.
Відповідні правові висновки викладено у численних постановах Хмельницького апеляційного суду, зокрема від 18.08.2026 у справі № 677/2259/25 та від 18.08.2026 у справі № 675/1801/25, з якими суд першої інстанції погоджується.
Суд також звертає увагу, що відповідач у відзиві прямо не зазначає, що вона не укладала відповідний договір із позивачем, що укладала такий договір на інших умовах або ж що не отримувала кредитних коштів за цим договором, а лише посилається на недостатність наданих позивачем доказів на підтвердження цих обставин.
Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При цьому Європейський суд з прав людини у п. 58 свого рішення «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Стосовно посилань відповідача на недоведеність позивачем правильності розрахунку процентів суд оцінює їх критично, оскільки до позову додано належний розрахунок заборгованості із зазначенням всіх необхідних складових, який є достатнім доказом існування та розміру такої заборгованості. Водночас відповідачем, у свою чергу, будь-яких контррозрахунків надано не було.
Суд не бере до уваги посилання відповідача на незаконність нарахування комісії з огляду на таке.
Як вже зазначалося судом, п. 4.11 договору про відкриття кредитної лінії № 1641-8349 від 27.12.2025 визначено, що кредитодавець у момент видачі кредиту нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми виданого кредиту.
Сплата комісії була передбачена Графіком платежів, який є додатком до договору, а сама комісія включена до розрахунку реальної річної процентної ставки, що повністю відповідає вимогам законодавства.
10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв?язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов?язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов?язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
З огляду на вказані положення законодавства України, чинного на час укладення договору між сторонами, суд вважає законним право кредитора встановлювати, зокрема, комісію за видачу кредиту, як передбачено умовами договору про відкриття кредитної лінії № 1641-8349 від 27.12.2025, а тому з відповідача підлягає стягненню комісія за цим договором у розмірі 1620 грн.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Хмельницького апеляційного суду від 13.08.2026 у справі № 686/29937/25 та від 18.08.2026 у справі № 677/2259/25, з яким суд першої інстанції погоджується.
Стосовно посилання відповідача на правовий висновок Верховного Суду від 13.05.2026 у справі № 752/15770/24 суд зазначає, що такий висновок є нерелевантним, позаяк стосується щомісячної комісії за обслуговування кредиту, а не разової комісії за видачу кредиту, яку в даному випадку просить стягнути позивач.
Згідно з ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн підтверджується платіжною інструкцією № 47867 від 11.06.2026 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 11, 93). 
Враховуючи те, що задоволенню підлягають 82,64% позовних вимог (25704 грн х 100% / 31104 грн), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2200,21 грн – пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2662,40 грн х 82,64% / 100%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1641-8349 від 27.12.2025 у розмірі 25704 (двадцяти п?яти тисяч семисот чотирьох) гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за вказаним договором, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 5400 грн, – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2200,21 грн (двох тисяч двохсот гривень двадцяти однієї копійки).
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (ідентифікаційний код 38548598; місцезнаходження: м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, офіс 407).
Представник позивача: Токарева Анастасія Юріївна (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця роботи: м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, офіс 407).
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя     І.Г. Безкровний