Справа № 476/822/24
Провадження №2/471/405/26 
Номер рядка звіту 43
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 вересня 2026 року с-ще Братське
Братський районний суд Миколаївської області
в складі: 
головуючого судді - Гукової І.Б.,
за участю секретаря - Прокопчук Н.Г.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу № 476/822/24 за позовною заявою ОСОБА_1 ,яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ПрАТ "СК "Євроінс Україна", третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування,
ВСТАНОВИВ:
24 вересня 2024 року ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі - ПАТ «СК ««Євроінс Україна»), ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 мала місце дорожньо-транспортна пригода, де відбулось зіткнення між автомобілем марки «ВАЗ-21083» держаний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем марки «ЗАЗ-1102» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_5 загинув.
Відповідальність водія ОСОБА_4 застрахована не була. Обвинувальний акт до суду було направлено лише відносно водія ОСОБА_3 . Позивач через свого представника звернулася до ПАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування.
ПАТ «СК «Євроінс Україна» зупинило розгляд заяви позивача до моменту отримання вироку суду у кримінальній справі.
Не погоджуючись з таким рішенням ПАТ «СК «Євроінс Україна», позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення страхового відшкодування з метою захисту інтересів дитини.
20 жовтня 2022 року рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області позов було задоволено.
Під час розгляду справи апеляційним судом набув законної сили виправдувальний вирок відносно водія ОСОБА_3 
21 лютого 2024 року Миколаївським апеляційним судом задоволено апеляційну скаргу ПАТ «СК «Євроінс Україна», рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2022 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовлено.
Своє рішення Миколаївський апеляційний суд мотивував тим, що вина ОСОБА_3 не встановлена, у справі наявний виправдувальний вирок, згідно якого ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути зіткнення. Технічна можливість уникнути зіткнення не залежала лише від його дій, а полягала в зупинці обох транспортних засобів.
Посилаючись на приписи статей 509, 22, 23, 599, 1166-1187, 1200 ЦК України та вимоги статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування за кожного з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, позивач просила стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на її користь 22 338,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди та 67 014,00 грн. страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника; стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача 22 338,00 грн. відшкодування моральної шкоди та 67 014,00 грн. відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника; стягнути з відповідачів судові витрати.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.
Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 20 жовтня 2025 року провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах ОСОБА_2 до ПАТ «СК «ЄвроінсУкраїна», ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування, в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 закрите у зв`язку з його смертю.
Під час судового засідання представник позивача підтримала позовні вимоги до ПАТ «СК «Євроінс Україна» з підстав, викладених у позові та просила стягнути на користь ОСОБА_1 22 338 грн. моральної шкоди та 67 014 грн. страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника.
Представник відповідача ПрАТ «СК «Євроінсервіс Україна» до суду надіслав відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
В силу ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.
ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 08:00 години на автомобільній дорозі Р-55 «Одеса - Вознесенськ - Новий Буг» мала місце дорожньо-транспортна пригода, де відбулося зіткнення між автомобілем ВАЗ-21083 номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобілем ЗАЗ-1102 номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого пасажир автомобіля ЗАЗ ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Цивільно-правова відповідальність автомобіля ЗАЗ-1102 номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за полісом №АМ1798235.
12.07.2019 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки померлого ОСОБА_2 звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. Розмір відшкодування для дочки - 134028 грн. - в зв`язку із втратою годувальника, 22338 грн. - моральної шкоди, розмір відшкодування для дружини - 22338 грн. моральної шкоди.
28 травня 2020 року відповідач листом № 314 повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що вина ОСОБА_3 не була встановлена.
Відповідно до вимог статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди у повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Відповідно до ст.. 1187 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Згідно з частиною першою статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон) .
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.
У ст. 5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 27 Закону України страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. 
Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності.
Стаття 36.3 Закону передбачає, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Отже, припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний за таких умов: 1) відбулася взаємодія джерел підвищеної небезпеки; 2) потерпілим від неї є Інша особа, ніж власники (володільці), наприклад, транспортних засобів; 3) ці власники (володільці) завдали шкоди потерпілому спільно, тобто поведінка кожного із них була неправомірною (зокрема, у разі порушення кожним певних Правил дорожнього руху, що призвело до взаємодії джерел підвищеної небезпеки та завдання внаслідок цього шкоди третій особі). Тоді їхня вина у завданій потерпілому шкоді не має значення, і вони зобов`язані відшкодувати цю шкоду незалежно від такої вини.
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 констатувала про необхідність конкретизувати висновки про застосування частини другої статті 1188 ЦК України, сформульовані у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 2 липня 2019 року № 689/1388/16-к і Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 грудня 2018 року у справі № 715/1586/17, таким чином:
«За змістом частини першої статті 614 ЦК України вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання, зокрема для запобігання заподіянню шкоди. З огляду на це припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний не тоді, коли встановлена вина кожного з власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки яких завдана шкода третій особі (тобто не тоді, коли встановлено невжиття залежних від цих власників (володільців) заходів для запобігання заподіянню такої шкоди), а тоді, коли поведінка кожного із власників (володільців) була неправомірною (зокрема, якщо кожен із них порушував правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, у зв`язку з чим відбулася вказана взаємодія та була завдана шкода третій особі). Встановлення неправомірності діяння кожного з власників (володільців), які спільно завдали шкоди третій особі внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, достатньо для покладення на цих власників (володільців) солідарного обов`язку з відшкодування шкоди».
Відповідно до висновків експертів за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи у кримінальному провадженні № 17535/17771/20-52 від 08.07.2022 року з причин, вказаних у дослідницькій частині, водій ОСОБА_3 міг не мати технічної можливості своїми односторонніми діями попередити зіткнення з автомобілем ВАЗ. Технічна можливість уникнути зіткнення ТЗ не залежала від дій лише водія ОСОБА_3 , а полягала в зупинці обох ТЗ до місця зіткнення. (арк..с. 85). 
З наведеного висновку експертів вбачається, що дії (бездіяльність) обох водіїв транспортних засобів стали наслідком настання ДТП в результаті якого загинув пасажир ОСОБА_5 .
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 становила 3723 гривень.
Відповідно, загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 44676 грн. (12 мін. заробітних плат x 3723 грн.), а розмір шкоди, пов`язаною зі втратою годувальника становить 134028,00 грн. (36 мін. заробітних плат x 3723 грн.) Таким чином, з урахуванням заявлених вимог стягненню підлягає страхове відшкодування моральної школи на користь позивача у розмірі 22338 грн. та 67014,00 грн. страхового відшкодування шкоди, пов`язаної зі втратою годувальника.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем повністю доведено позовні вимоги.
Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,40 грн.
Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 ,яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ПрАТ "СК "Євроінс Україна", третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 22 338 (двадцять дві тисячі триста тридцять вісім) гривень 00 копійок страхового відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 67 014 (шістдесят сім тисяч чотирнадцять) гривень 00 копійок страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника.
Стягнути з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" ставку судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 40 копійок на користь держави.
Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ПрАТ "СК "Євроінс Україна", код ЄДРПОУ 22868348, адреса: вул.. Велика Васильківська, 102, м. Київ.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .
На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України. 

Суддя Гукова І. Б.,