Справа № 344/7870/26 
Провадження № 2/344/5065/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Польської М.В.,
секретаря судового засідання Соляник Т.І.,
за участі:
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Головатюк І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Головатюк Іван Миколайович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,- 
В С Т А Н О В И В: 
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Головатюк Іван Миколайович, у квітні 2026 року звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 грудня 2023 року між сторонами було зареєстровано шлюб. За період шлюбних відносин народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає із позивачем. Спільне подружнє життя у позивача та відповідача надалі не склалось, причиною є різні погляди на життя, котрі призвели до відсутності взаєморозуміння та перетворили стосунки виключно на формальні. Враховуючи різні темпераменти характеру та беручи до уваги різні погляди на майбутнє спільне життя, позивач вказує, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. За вказаних підстав, можливості спільного життя та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем відсутні. Відповідач тривалий час проживає окремо, будь яке піклування до дитини зі сторони відповідача відсутнє, відповідач фактично ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання спільного сина. Відтак, позивач вважає, що відповідач злісно ухиляється від обов`язку утримувати дитину, який законодавчо розподіляється в рівній мірі на обох батьків. Позивач самостійно забезпечує сина, однак на даний момент цих коштів вкрай недостатньо для належного матеріального забезпечення дитини, враховуючи те, що дитина потребує покупок нового одягу, медичного догляду, ліків та продуктів, що є першочерговими потребами для розвиту та нормального життя дитини. Просить, розірвати шлюб; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі без виклику сторін.
11.05.2026 року, заперечуючи проти позову, відповідач подав до суду відзив, у якому зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог у частині розірвання шлюбу, однак заперечує щодо стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі, посилаючись на те, що малолітня дитина проживає разом із ним та зареєстрована за його місцем проживання. Також вказав, що неодноразово надавав матеріальну допомогу на утримання сина шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача з використанням банківської картки своєї сестри.
14.05.2026 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому вказав, що дитина хоч і зареєстрована за адресою батька, однак фактично проживає із матір`ю та перебуває на її повному утриманні, що є належною та достатньою підставою для стягнення з відповідача аліментів у визначеному судом розмірі.
26.05.2026 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких він зазначив, що позивач не надала до матеріалів справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували понесення нею витрат на утримання дитини. Крім того, відповідач послався на те, що на час мобілізації здійснює постійний догляд за родичем, який є особою з інвалідністю.
Ухвалою суду від 27 травня 2026 року відкладено розгляд справи та явку позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 - визнано обов`язковою,підстави для постановлення даної ухвали були розбіжності сторін щодо факту місця проживання дитини.
Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримала, та просила його задоволити з підстав викладених у ньому.
Відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, в тому числі на виконання ухвали суду, однак ще до такої ухвали подав відзив на позов.
Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення частково позову, виходячи з наступного.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 19 грудня 2023 року (а.с.7) сторони зареєстрували шлюб 19 грудня 2023 року у Городенківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1036.
В шлюбі народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження виданого 25.07.2024 року (а.с.10).
Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги.
Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом ч.3, 4 ст. 56 СК України.
Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, у даному випадку інтересам позивачки.
Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК У країни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Позивач підтвердила поданою заявою, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, сторони миритись не бажають, шлюб їх існує формально, а тому зберігати його не доцільно. Відповідач вимоги позову в цій частині визнає.
З огляду на викладене, а також що перебування у шлюбу є виключно добровільним, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. 
Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частинами першою, другою статті 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Статтями 8,11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Стаття 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Аналогічні положення закріплені частиною першою ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.
Відповідно до «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст.182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.
Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум становить для дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень;
Доводи відповідача щодо наявності у нього осіб, які перебувають на його утриманні, матеріалами справи не підтверджені та належними доказами не доведені. Так само не знайшли свого підтвердження й твердження відповідача про здійснення ним догляду за родичем з інвалідністю під час мобілізації.
Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надано. При цьом0у відповідач є працездатною особою молодого віку, доказів наявності обставин, які б об`єктивно унеможливлювали виконання ним обов`язку щодо утримання дитини, матеріали справи не містять.
Також судом, з пояснень позивача, яка з`явилась в судове засідання (разом із дитиною) на виконання ухвали суду, встановлено, що х часу народження дитини сторони проживали за однією адресою, а з травня 2025 року дитина разом з матір`ю проживає за іншою адресою.
Окрім того, місце реєстрації дитини, не є належним доказом проживання з батьком, тому доводи відповідача щодо цього відхиляються судом.
Відповідач стверджував у відзиві, що він не працює, це підтвердила і позивач, тому заявлений розмір аліментів, на переконання суду буде непомірний для відповідача.
Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, стан здоров`я відповідача, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. При цьому, сторони не позбавлені права звертатись до суду про збільшення чи зменшення розміру аліментів, за наявності певних обставин.
Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду – 23 квітня 2026 року.
Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому сторони не позбавлені права подальшого вирішення питання збільшення чи зменшення розміру аліментів.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору.
Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи викладене вище, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1 331,20 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів слід стягнути з відповідача на користь держави, а також на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу.
На підставі наведеного, ст.55, 56, 104, 105, 112-113, ст.150, 155, 180-184, 199-200 СК України, керуючись ст.12, 13, 141, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд 
В И Р І Ш И В :
Задовольнити частково позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Головатюк Іван Миколайович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №103.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 000 грн. (чотири тисячі гривень) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повнолітня.
Стягнення аліментів розпочати з 23 квітня 2026 року і проводити до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , 1 331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок) судового збору. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави (з зарахуванням на рахунок: UA908999980313111256000026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 1 331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено дота підписано 07 липня 2026 року.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА