ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ
м. Запоріжжя

Іменем України
ПОСТАНОВА
16 вересня 2026 року | Справа № 331/7503/26 Провадження № 3/331/2001/2026

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Губанов Р.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 15.09.2026 з ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , солдат, водій-електрик відділення зв`язку взводу зв`язку 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:
20.07.2026 о 10 год 00 хв солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Збройних сил України, проходячи дійсну військову службу на посаді водія-електрика відділення зв`язку взводу зв`язку 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , в умовах воєнного стану, всупереч вимогам ст. ст. 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 – 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно залишив військову частину (в якій він проходить військову службу), без поважних причин, в період з 10 год 00 хв 20.07.2026 по 10 год 00 хв 21.07.2026.
На розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в заяві також вказав, що вину у вчиненні адміністративного правопорушенні визнає в повному обсязі, просить суворо не карати, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що відповідно до ст. 268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.
Суддею досліджені письмові докази у справі: протокол про військове адміністративне правопорушення серія ЛВЧ № 231 від 22.07.2026 за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП; доповідь за фактом відсутності на військовій службі військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 призваного по мобілізації ОСОБА_1 ; доповідь за фактом прибуття на військову службу військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 призваного по мобілізації ОСОБА_1 ; заява ОСОБА_1 ; службова характеристика на ОСОБА_1 .
Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень.
Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд виходить з такого.
За правилами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Частиною третьою статті 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби (далі СЗЧ) військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Частиною другою статті 407 КК України передбачена кримінальна відповідальність за СЗЧ військовослужбовцем (крім строкової служби), а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, або хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року.
Частиною четвертою статті 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
За визначенням статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-ХІІ, особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З наведеного визначення випливає, що воєнний стан є одним із видів особливого періоду.
17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період.
Натомість воєнний стан в Україні введено з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і на день розгляду цієї справи воєнний стан триває.
Разом з цим, частиною четвертою статті 407 КК України передбачена кримінальна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Частиною п`ятою статті 407 КК України передбачена кримінальна відповідальність за СЗЧ, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.
Таким чином, відповідальність військовослужбовця не строкової служби за СЗЧ, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин в умовах саме воєнного стану прямо передбачена лише частиною п`ятою статті 407 КК України.
Водночас, змінами до частини п`ятої статті 407 КК України, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень» від 13.07.2023 № 3233-ІХ, встановлено обов`язкову кваліфікуючу ознаку СЗЧ, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинених в умовах воєнного стану, – тривалість понад три доби, чим фактично декриміналізовано такі діяння, що тривають до трьох діб.
Виключенням, що дозволяє кваліфікувати дії військовослужбовця за ч. 5 ст. 407 КК України незалежно від тривалості СЗЧ, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, є вчинення таких дій в бойовій обстановці.
Наведені норми матеріального законодавства свідчать, що СЗЧ військовослужбовцем не строкової служби, яке вчинене в умовах воєнного стану носить більший рівень суспільної небезпеки ніж СЗЧ вчинене в умовах особливого періоду чи без воєнного стану, і ще більший ніж в умовах взагалі без особливого періоду.
Втім декриміналізація СЗЧ в умовах воєнного стану тривалістю до трьох діб, і наявне в диспозиції ч. 4 ст. 172-11 КУпАП застереження: «крім воєнного стану», обумовлюють кваліфікацію дій особи, яка вчинила СЗЧ в умовах воєнного стану тривалістю до трьох діб виключно за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
Оцінивши перелічені докази у їх сукупності та дослідивши обставини цієї справи, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11, а саме: самовільне залишення військової частини військовослужбовцем до трьох діб, в умовах воєнного періоду.
При визначенні міри відповідальності, суддею враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.
Відповідно до ч. 2 ст. 34 КУпАП, суддя визнає обставинами, які пом`якшують відповідальність той факт, що ОСОБА_1 приймає участь у відсічі збройної агресії російської федерації, що самовільно залишив військову частину лише на 1 добу, щиро каявся. Обставини, які обтяжують відповідальність, передбачені ст. 35 КУпАП, не встановлені.
З огляду на вказане, з метою виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень, суддя вважає необхідним піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, найменшого виду суворості, а саме штрафу, в мінімальному розмірі – п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Керуючись ст. ст. 40-1, 221, 283 – 285, 294 КУпАП, суддя

ухвалив:
піддати  ОСОБА_1  адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
Роз`яснити, що відповідно до ст. ст. 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений через установу банку України не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а вразі оскарження постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в зазначений строк, постанову буде надіслано судом для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу.
Реквізити для оплати штрафу: Одержувач: ГУК у Запорізькій області 21081100; ЄДРПОУ: 37941997; Банк: Казначейство України (ЕАП); Рахунок: UA558999980313060106000008479; ККДБ: 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції»). Сплата адміністративного штрафу по справі № 331/7503/26, провадження № 3/331/2001/2026.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Реквізити для сплати судового збору: Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)Номер рахунку (IBAN): UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України). Сплата судового збору по справі № 331/7503/26, провадження № 3/331/2001/2026. 

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов