Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
15 вересня 2026 року № 520/7818/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дзержинського районного суд м. Харкова, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про визнання протиправним наказ та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дзержинського районного суд м. Харкова (просп. Перемоги, буд. 52В, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61202, код ЄДРПОУ 02894036), Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (майдан Героїв Небесної Сотні, буд. 36, корпус 2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61001, ЄДРПОУ 26281249), в якому просить суд: 
- визнати протиправним наказ керівника апарату Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 січня 2025 року №02-03/01 щодо встановлення надбавки за вислугу років у 2025 році на державній службі у розмірі 30 відсотків старшому секретарю Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 та скасувати наказ Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 січня 2025 року №02-03/01 в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожен календарний рік стажу державної служби ОСОБА_1 в розмірі 30 відсотків посадового окладу;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі ОСОБА_1 відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» та Наказу Дзержинського районного суду м. Харкова «Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі працівникам апарату Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 січня 2025 року № 02-03/01 з 01 січня 2025 року, із урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів;
- відповідно до п.2 частини 1 статті 371 КАС України допустити до негайного виконання рішення суду в частині нарахування та сплати надбавки за вислугу років за один місяць.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваний наказ керівника апарату Дзержинського районного суду м. Харкова про встановлення надбавки за вислугу років у 2025 році на державній службі в розмірі 30% старшому секретарю суду Дзержинського районного суду м. Харкова Мірошниченко Вірі Олександрівні є протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку.
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та отримана відповідачем через електронний кабінет, що підтверджується матеріалами справи.
Представником відповідача Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області надано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову.
Позивачем надіслано відповідь на відзив, в якій викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.
Відповідач Дзержинський районний суд м. Харкова правом на надання відзиву не скористався.
Суд зазначає, що надання відзиву є правом відповідача. Відповідно до частини 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.
Суддя у період з 29.06.2026 по 13.07.2026 та з 30.07.2026 по 31.07.2026 перебував у відпустці.
Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 , є працівником Дзержинського районного суду м. Харкова з 10.09.2004 року. З 19.09.2006 року займала посади державної служби. 
Наказом №02-02/102 від 15 жовтня 2015 року ОСОБА_1 переведена на посаду старшого секретаря суду, на працює станом на подання позовної заяви. 
Дзержинським районним судом м. Харкова було проведено класифікацію посад державної служби, що підтверджується Змінами до штатного розпису Дзержинського районного суду м. Харкова на 2025 рік, а також наказом «Про внесення змін до наказу від 01.01.2025 № 02-02/01 «Про затвердження переліку працівників, які здійснюють повноваження на території можливих бойових дій».
Згідно Наказу про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі працівникам апарату Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 січня 2025 року №02-03/01 Позивачу було встановлено надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 30% відсотків посадового окладу.
Згідно розрахунку стажу державної служби, стаж державної служби ОСОБА_1 складає 18 років 3 місяці і 12 днів.
Отже, як вважає позивач, відповідачем занижено у 2025 році розмір надбавки за вислугу років на державній службі з 3% до 2%, що не відповідає положенням ст.52 Закону України «Про державну службу».
Не погоджуючись з оскаржуваним наказом Дзержинського районного суду м. Харкова "Про встановлення надбавок за вислугу років на державній службі державним службовцям" від 01 січня 2025 року № 02-03/01 в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі на рівні 2% посадового окладу державного службовця за кожен календарний рік стажу державної служби, в розмірі 30% посадового окладу, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 130 Конституції України встановлено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Відповідно до преамбули Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Згідно зі статтею 4 Закону № 1402-VIII судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України «Про державну службу» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина 6 статті 155 Закону № 1402-VIII).
Відповідно до частини 4 статті 150 Закону № 1402-VIII розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до найнижчої за умовами оплати праці посади державної служби, установлюється в розмірі, встановленому законодавством про державну службу.
Розмір посадових окладів інших працівників апарату суду збільшується на відповідний коефіцієнт пропорційно посадовим окладам працівників, посади яких віднесені до попередньої за умовами оплати праці посади державної служби в такому суді з урахуванням юрисдикцій державних органів.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон № 889-VIII.
Статтею 3 Закону № 889-VIII визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону № 889-VIII державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).
Згідно з частиною 1 статті 46 Закону № 889-VIII стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років.
Відповідно до частин 1-2, 4-5, 8 статті 50 Закону № 889-VIII, держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.
Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення).
Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.
Фонд оплати праці державних службовців формується за рахунок коштів державного бюджету, а також коштів, які надходять до державного бюджету в рамках програм допомоги Європейського Союзу, урядів іноземних держав, міжнародних організацій, донорських установ. Порядок використання таких коштів, які надходять до державного бюджету, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів та надбавок до них.
Особливості оплати праці державних службовців в апаратах (секретаріатах) судів та інших органах системи правосуддя визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини 1 статті 52 Закону № 889-VIII у редакції від 01.01.2025 надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
Однак, згідно з частиною 3 «Прикінцевих положень» Закону № 4059-ІХ зупинено на 2025 рік дію частини першої статті 52 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 4, ст. 43; 2019 р., № 43, ст. 250) в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям державних органів, які здійснюють оплату праці на основі класифікації посад.
Пунктом 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 4059-ІХ передбачено особливості оплати праці державного службовця у 2025 році.
Так, відповідно до пункту 13 розділу «Прикінцевих положень» Закону № 4059-ІХ у 2025 році оплата праці державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з:
1) сталої заробітної плати - посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, інших доплат, передбачених законами України;
2) варіативної заробітної плати - премій, компенсацій за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця та за вакантною посадою державної служби, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.
Норми Закону України «Про державну службу» щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Отже, у 2025 році з урахуванням вищенаведених норм права, надбавка за вислугу років на державній службі встановлена на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 у справі № 240/7215/24 у зразковій справі Суд, за наслідком дослідження питання стосовно того, які норми підлягають застосуванню під час визначення розміру надбавки за вислугу років на державній службі: законодавства про державну службу чи про державний бюджет, вказав на те, що у спірних правовідносинах немає колізії, а відтак немає потреби у віднайденні механізму її подолання, оскільки пізніше прийнятим Законом № 3460-ІХ визначено, що норми раніше прийнятого Закону України «Про державну службу» про умови та порядок оплати праці державних службовців застосовуються лише в тій частині, що не суперечить цьому Закону. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що є пряма норма Закону № 3460-ІХ, яка зупинила дію норми Закону України «Про державну службу» та чітко врегульовує особливості оплати праці певних категорій державних службовців. Тобто, норми Закону України «Про державну службу» щодо оплати праці державних службовців, які суперечать Закону про державний бюджет, не застосовуються, оскільки їх дію зупинено на період чинності відповідних приписів Закону № 3460-ІХ.
Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що зміни щодо розміру надбавки за вислугу років на державній службі в сукупності зі збільшенням посадового окладу не призвели до реального порушення будь-яких прав позивачки як державного службовця, а саме лише зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не спричинило звуження соціальних гарантій і зменшення загального розміру грошової винагороди, а є складовим елементом послідовного та виваженого підходу держави до поступового підвищення конкурентоспроможності заробітних плат на посадах державної служби.
Слід вказати, що норма пункту 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 4059-ІХ, яким передбачено, що у 2025 році надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу, неконституційною не визнавалась, а відтак, з урахуванням вищенаведеного підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки до моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення про визнання нормативно-правового акта чи його окремих приписів неконституційними такі приписи зберігають чинність і є обов`язковими для всіх суб`єктів правовідносин, зокрема й для органів державної влади та їх посадових осіб.
До того ж, у Законі № 4059-ІХ визначено, що норми раніше прийнятого Закону № 889-VIII про умови та порядок оплати праці державних службовців застосовуються лише в тій частині, що не суперечить цьому Закону.
З наведеного логічно випливає, що норми Закону № 889-VIII щодо оплати праці державних службовців, які суперечать Закону про державний бюджет, не застосовуються, бо їх дію зупинено на період чинності відповідних приписів Закону № 4059-ІХ.
Таке тлумачення дозволяє дійти висновку, що у спірних правовідносинах немає колізії, а відтак немає потреби у віднайденні механізму її подолання, оскільки є пряма норма Закону № 4059-ІХ, яка зупинила дію норми Закону № 889-VIII та чітко врегульовує особливості оплати праці певних категорій державних службовців, що виключає потребу у відшукуванні іншої норми права для врегулювання цих відносин.
Крім того, слід зазначити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впровадження єдиних підходів в оплаті праці державних службовців на основі класифікації посад» № 4282-IX від 11.03.2025 (далі Закон № 4282-ІХ), який набув чинності 01.04.2025, статтю 52 Закону викладено в новій редакції, а саме:
« 1. Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотки посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
2. Розмір надбавки за ранг державного службовця визначається Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби.
3. Компенсація у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, встановлюється в розмірі та порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
4. Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).
5. Розмір місячної або квартальної премії, премії за результатами щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «A», встановлюється у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
6. Фонд преміювання державного органу встановлюється у розмірі 20 відсотків загального фонду посадових окладів за рік та економії фонду оплати праці».
Тобто з моменту набуття чинності вищевказаним законом (01.04.2025), регулювання оплати праці державних службовців вже не має розбіжностей.
Таким чином, видаючи оскаржуваний у цій справі наказ керівника апарату Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 січня 2025 року №02-03/01 щодо встановлення надбавки за вислугу років у 2025 році на державній службі у розмірі 30 відсотків старшому секретарю Дзержинського районного суду м. Харкова Мірошниченко Вірі Олександрівні відповідач діяв на підставі, у межах та у спосіб, визначений Законом № 4059-ІХ, що свідчить про відсутність правових підстав для його скасування.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Дзержинського районного суд м. Харкова (просп. Перемоги, буд. 52В, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61202, код ЄДРПОУ 02894036), Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (майдан Героїв Небесної Сотні, буд. 36, корпус 2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61001, ЄДРПОУ 26281249) про визнання протиправним наказ та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тітов О.М.