Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №345/2003/26
Провадження №2/338/763/26

09 липня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого-судді Битківського Л.М.,
з участю секретаря Микитюк А.П.,
представника відповідачки Поповича М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позово спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 серпня 2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 526808-КС-002. Вказаний договір був укладений в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця.
Зазначає, що 05 серпня 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 пропозицію укласти договір про надання кредиту № 526808-КС-002, а відповідачка цього ж дня прийняла пропозицію на умовах, визначених офертою, шляхом підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4896, який був направлений на номер телефону, зазначений нею в анкеті клієнта.
Відповідно до умов договору відповідачці було надано кредитні кошти у розмірі 6000 грн строком на 16 тижнів, зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. За умовами договору стандартна процентна ставка становила 1 % в день, фіксована, комісія за видачу кредиту - 1200 грн.
Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачці кредитні кошти шляхом перерахування на банківську картку, зазначену нею під час заповнення анкетних даних в особистому кабінеті.
Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти у визначений договором строк не повернула, у зв`язку із чим станом на 18 лютого 2026 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 16980 грн, з яких: 6000 грн - заборгованість за кредитом; 6780 грн - заборгованість за процентами; 1200 грн - заборгованість за комісією; 3000 грн - штрафи/нарахування за ст. 625 ЦК України.
Оскільки у добровільному порядку заборгованість за кредитним договором відповідачка не погасила, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 526808-КС-002 від 05 серпня 2025 року у розмірі 16 980 грн та понесені судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій заяві клопотав провести розгляд справи за відсутності сторони позивача. Заявлений позов підтримав з викладених підстав. 
Представник відповідачки - адвокат Попович М. М. - подав до суду клопотання, у якому зазначив, що відповідачка не заперечує факту отримання кредитних коштів у розмірі 6000,00 грн. Позовні вимоги визнає частково, заперечує проти стягнення з неї вказані у позові штрафні санкції у сумі 3000 грн. Клопотав розгляд справи проводити за відсутності відповідачки.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 05 серпня 2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №526808-КС-002 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка через веб-сайт кредитодавця та особистий кабінет в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика» подала заявку на отримання кредиту, вказавши свої персональні дані, фінансовий номер телефону та номер банківської картки для перерахування коштів.
05 серпня 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» сформувало та направило відповідачці пропозицію укласти договір про надання кредиту № 526808-КС-002, після чого відповідачка акцептувала пропозицію, підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4896.
Згідно з умовами договору кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 6 000 грн на засадах строковості, поворотності та платності, а позичальник зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених договором.
Договором передбачено, що строк, на який надається кредит, становить 16 тижнів; строк дії договору - до 25 листопада 2025 року; стандартна процентна ставка за кредитом становить 1 % в день, фіксована; комісія за видачу кредиту становить 1200 грн.
З анкети клієнта вбачається, що відповідачка зазначила бажану суму кредиту 6000 грн, дату отримання кредиту 05 серпня 2025 року, фінансовий номер телефону НОМЕР_1 та номер банківської картки НОМЕР_2 .
Факт укладення договору, отримання кредитних коштів та наявність обов`язку повернути кредит відповідачкою фактично не заперечується, що також підтверджується поданим її представником клопотанням про часткове визнання позову.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та її прийняття другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному законом, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин може бути підписаний, зокрема, електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, а саме договір про надання кредиту, оферту, акцепт оферти, анкету клієнта, візуальну форму послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору, довідку про стан заборгованості та розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні правовідносини з надання споживчого кредиту, а відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати платежів, передбачених договором.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
За змістом ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання; боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З довідки про стан заборгованості вбачається, що станом на 18 лютого 2026 року загальна заборгованість відповідачки за договором становить 16980 грн, з яких: 6000 грн - заборгованість за кредитом; 6780 грн - заборгованість по відсотках; 1200 грн - заборгованість по комісії; 3000 грн - заборгованість по штрафах/нарахуваннях за ст. 625 ЦК України.
Суд вважає доведеними позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 6000 грн, процентів за користування кредитом у розмірі 6780 грн та комісії за видачу кредиту у розмірі 1200 грн, оскільки такі платежі передбачені умовами укладеного між сторонами договору, підтверджуються наданим розрахунком та відповідачкою у цій частині не заперечуються.
Щодо заявленої до стягнення суми 3000 грн, зазначеної позивачем як штрафи/нарахування за ст. 625 ЦК України, суд зазначає таке.
Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність боржника за порушення грошового зобов`язання. Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки, штрафу, пені за таке прострочення.
Заявлена позивачем сума 3000 грн не є сумою отриманого кредиту, процентами за правомірне користування кредитними коштами чи комісією за видачу кредиту, а за своїм змістом є відповідальністю за прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому у довідці про стан заборгованості ця сума зазначена як заборгованість по штрафах, а у розрахунку - як нарахування за ст. 625 ЦК України.
За таких обставин вимога про стягнення з відповідачки 3000 грн штрафів/нарахувань за ст. 625 ЦК України не підлягає задоволенню, оскільки суперечить наведеним положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Оскільки відповідачка частково визнала позовні вимоги, не заперечує факту отримання кредиту та наявності обов`язку його повернення, а матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» слід стягнути заборгованість за договором № 526808-КС-002 від 05 серпня 2025 року у розмірі 13980 грн, з яких: 6000 грн - заборгованість за кредитом; 6 780 грн - заборгованість за процентами; 1200 грн - заборгованість за комісією.
У задоволенні позовних вимог у частині стягнення 3000 грн штрафів/нарахувань за ст. 625 ЦК України слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2662 грн 40 коп.
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню на суму 13980 грн із заявлених 16980 грн, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2192 грн 01 коп., із розрахунку: 13980 грн ? 2662,40 грн / 16 980 грн.
На підставі ст. 525, 526, 610, 612, 625, 626, 627, 638, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», керуючись ст. 12, 13, 76-81, 141, 206, 211, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту № 526808-КС-002 від 05 серпня 2025 року у розмірі 13 980 грн, та 2192,01 грн сплаченого судового збору.
У задоволенні решти позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Битківсткий