465/5908/26
3/465/2783/26

П О С Т А Н О В А
іменем України
16.09.2026 м. Львів
Суддя Франківського районного суду м. Львова Коліщук З. М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16.06.2026 року серії ЕПР1 №694697, 16.06.2026 о 11:45 у м. Львів, вул. Стрийська 108 ОСОБА_1 водій автомобіля Skoda Octavia з д.н.з НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, а саме при перестроюванні з лівої у праву смугу, не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем Audi А6 з д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків, чим порушив п.10.1.ПДР, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
В судовому засіданні  ОСОБА_1 вини не визнав. Посилається на те, що винуватцем ДТП є ОСОБА_2 в підтвердження чого просив долучити фото та відеозаписи з місця події. Зазначає, що перелаштувався раніше за ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Посилається на те, що 16.06.2026 близько 11:45 він, керуючи технічно справним автомобілем Audi A6, д.н.3. НОМЕР_3 , виїхав з другорядної дороги на вул. Стрийську в м. Львові (в районі буд. 108) з поворотом праворуч, повністю завершив маневр, зайняв крайню праву смугу і продовжив прямолінійний рух у загальному потоці, не змінюючи ні смуги, ні напрямку руху. Проїхавши приблизно 15-20 метрів, він був зачеплений автомобілем Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку лівою смугою і почав перестроюватися праворуч - у смугу, якою рухався він, — не переконавшись у безпечності маневру та не давши йому дорогу. Зіткнення відбулося в межах правої смуги: задня права частина автомобіля Skoda контактувала з передньою лівою частиною мого автомобіля. Постраждалих немає.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.
Згідно ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, за змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст. 213, 221 КУпАП є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього письмові докази, заслухавши пояснення учасників справи суддя дійшов наступного висновку.
Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №694697 від 16.06.2026, схему місця ДТП, пояснення ОСОБА_2 від 16.06.2026, пояснення ОСОБА_1 від 16.06.2026.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, за відсутності будь-яких інших доказів не є безумовним та беззаперечним доказом вини особи, оскільки не є імперативним фактом доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та, відповідно до статті 251 КУпАП, є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі, але не є остаточним і достатнім доказом для притягнення на підтвердження вини ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
З пояснень ОСОБА_2 від 16.06.2026 вбачається, що він 16 червня 2026 року о 11:47 рухаючись технічно справним автомобілем рухався по вулиці Стрийській напрямок руху на захід. Виїхавши з другорядної дороги повністю завершив маневр виїзду в крайню праву смугу та продовжив прямолінійний рух загальному потоці проїхавши приблизно 15-20 м не створюючи перешкод іншим учасникам руху. У цей момент водій автомобіля Skoda, який рухався позаду ліворуч в лівій смузі попутного напрямку почав перестроюватись праворуч у смугу ОСОБА_2 . Не переконавшись в безпечності маневру та не надавши йому дорогу він допустив зіткнення з правою бічною задньою правою частиною свого автомобіля з передньої лівої частиною автомобіля ОСОБА_3 . Зазначає, що локалізація пошкоджень це підтверджує, що його автомобіль пошкоджено в передній лівий частині, а автомобіль Skoda у правій бічній частині. Зазначає, що це відповідає траєкторії перестроювання Skoda зліва направо, а не зіткненню на виїзді з другорядної дороги. Зіткнення відбулось в межах правої смуги якою він вже рухався прямо в напрямку руху не змінював. Вважаю, що причини ДТП є недотримання водієм Skoda вимог пункту 10 ПДР України. Зазначає, що оскільки на момент написання пояснень відео фіксація відсутня просить зафіксувати в схемі ДТП місце зіткнення в межах правої смуги та локалізацію пошкодження або транспортних засобів.
З пояснень ОСОБА_1 від 16.06.2026 вбачається, що він рухався в авто в лівій смузі головою дорогою вул. Стрийська проїжджаючи міст перелаштовувався в праву смугу, оскільки мав робити з?їзд на вулицю Володимира Великого. Водій авто Ауді а6 виїжджав на головну дорогу, де установлений знак пропустити всіх, не врахувавши ситуацію, набравши швидкість і невірний радіус, не пропустив перешкоду, яка рухалась по головній дорозі пошкодив його авто. На виклик прибув екіпаж 502 з номерним знаком 9822 патрульний номер жетона 0164599 ОСОБА_4 . Не перевіривши водія Ауді а6 по пункту 10.1 ПДР відразу почав обвинувачувати його в цьому ДТП і почав залякувати великими витратами на суди та експертизи та зразу взяти вину на себе. На прохання скласти два протоколи ОСОБА_4 сказав, що він робить так як він хоче в буде складати протокол лише на ОСОБА_5 .
Також, суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано відеозапис та фотографії з місця події.
На виконання постанови суду від 14.07.2026 про витребування доказів суду надано відеозапис з відеореєстраторів (нагрудних камер №471125, №4716041) поліцейських при складанні протоколу серії ЕПР1 № 694697 від 16.06.2026р. відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.
Оцінюючи наведені докази у сукупності, суд враховує, що безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою автомобіль Skoda Octavia під керуванням ОСОБА_1 рухався по вул. Стрийській, яка щодо дороги, з якої здійснював виїзд автомобіль Audi A6 під керуванням ОСОБА_2 , була головною.
За таких обставин сам факт зіткнення транспортних засобів не є достатнім для висновку про те, що ОСОБА_1 , здійснюючи перестроювання, не переконався у безпечності маневру та порушив вимоги п. 10.1 ПДР України.
Матеріали справи не містять належних та беззаперечних доказів, які б підтверджували, що на момент початку перестроювання ОСОБА_1 автомобіль Audi A6 уже перебував у правій смузі у такому положенні, за якого здійснення ОСОБА_6 маневру створювало для нього перешкоду чи небезпеку.
Схема місця ДТП також не дає можливості достовірно встановити взаємне розташування транспортних засобів безпосередньо в момент зіткнення, оскільки була складена працівниками поліції після їх прибуття на місце події, коли учасники ДТП уже змінили первинне положення транспортних засобів.
Твердження про те, що автомобіль Audi A6 вже завершив маневр виїзду, проїхав 15–20 метрів правою смугою і лише після цього ОСОБА_1 розпочав перестроювання, ґрунтується насамперед на поясненнях ОСОБА_2 та саме по собі не підтверджує, викладений у протоколі механізм дорожньо-транспортної пригоди поза розумним сумнівом.
При цьому пояснення ОСОБА_1 про те, що він рухався головною дорогою та розпочав перестроювання до того, як автомобіль Audi A6 завершив виїзд з другорядної дороги, матеріалами справи належним чином не спростовані.
Отже, доказами у справі не встановлено тієї визначальної обставини, яка могла б свідчити про порушення ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР України, а саме, що на момент початку його перестроювання інший транспортний засіб уже рухався правою смугою та що виконання такого маневру об`єктивно створювало для нього перешкоду чи небезпеку.
За таких обставин сам факт зіткнення та локалізація пошкоджень транспортних засобів не можуть автоматично свідчити про недотримання ОСОБА_1 вимог п. 10.1 ПДР України, оскільки не дають можливості беззаперечно встановити послідовність дій водіїв до моменту контакту.
Відтак причинний зв`язок між діями ОСОБА_1 під час перестроювання та настанням дорожньо-транспортної пригоди належними доказами не встановлений, а порушення ним вимог п. 10.1 ПДР України поза розумним сумнівом не доведено.
Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву свідчили про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, яке йому ставиться у провину, та стверджували, що його дії знаходились у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. 
Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно із вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Враховуючи наведене вище, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

постановив:
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя З.М. Коліщук