Справа № 638/3995/26
провадження № 2/632/908/26

Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

"21" липня 2026 р.         м. Златопіль

Суддя Златопільського міськрайонного суду Харківської області Кузьменко С.Л., за участю секретаря судового засідання Хохлової І.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника ТОВ «ІННОВА-НОВА» Андрущенка Михайла Валерійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
На підставі ухвали судді Шевченківського районного суду м. Харкова Цвірюка Д.В. від 02.03.2026 року, яка 18.03.2026 набула чинності, по провадженню №2/638/3995/26 про зміну підсудності справи до даного складу суду надійшла вказана цивільна справа, відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України. В позовних вимогах позивач в особі свого представника Андрущенка М.В. просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за Договором про надання грошових коштів у позику № 7654640425 від 01.04.2025 у розмірі 23397,93 грн., а також витрати судового збору у сумі 2662,40 грн.
Також, представник позивача просить суд розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» про витребування доказів під час вирішення питання про відкриття провадження у справі. Проводити розгляд цієї позовної заяви без участі представника ТОВ «ІННОВА-НОВА» в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення проти винесення заочного рішення суду у сторони позивача відсутні. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач послався на те, що 01 квітня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІННОВА ФІНАНС" (далі по тексту - «Позивач», або «Кредитодавець») і фізичною особою - ОСОБА_1 (далі по тексту - «Відповідач», або «Позичальник», або «Боржник»), було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 7654640425 (далі по тексту - «Договір позики»). ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5 700,грн. 00 коп.,, однак відповідач свої зобов`язання не виконує, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 23397,93 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5700,00 грн., заборгованості за процентами у розмірі 6297,93 грн., неустойки у розмірі 11400,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 27.05.2026 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано час для подання заяв по суті, перше судове засідання призначено на 30.06.2026. Витребувано докази від АТ «Універсал Банк», які надійшли до суду 04.06.2026 з підтвердженням емітованої банківської картки на ім`я відповідача.
19.06.2026 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає позовні вимоги Позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На думку Позивача, між ТОВ «Іннова Фінанс» та Відповідачем було укладено кредитний договір від 01.04.2025 року № 7654640425. Як зазначає позивач, такий договір, нібито, було укладено в електронному вигляді. Таке твердження не відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству. Електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні
документи та електронний документообіг».
Доказів укладення такого договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, Позивачем не надано.
На думку представника відповідача, позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа.
Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору.
Також, представник відповідача вважає, що позивачем не надано доказів, які б підвереджували, що саме відповідач був зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі, не підтверджено отримання саме відповідачем логіну та паролю в системі, що відповідачем було подано заявку на отримання кредиту, а також що відповідач була ознайомлена з усіма істотними умовами договору, та не надано доказів щодо зарахування коштів на платіжну картку, яка належить саме відповідачу.
Крім того, представник відповідача вважає, що позивачем не надано до суду жодного доказу, який би підтверджував встановлення особи, якій направлявся та чи направлявся взагалі примірник спірного договору.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
На думку представника відповідача позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 01.04.2025 року № 7654640425, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже
вимоги Позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення.
Щодо вимоги позивача стягнути на його користь 11 400 неустойки представник відповідача зазначає, що перехідними положеннями ЦКУ, передбачено, що У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в силу приписів частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України».
Також у постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Ухвалою судді від 30.06.2026 розгляд справи було відкладено на 21.07.2026.
07.07.2026 представник позивача Андрущенко М.В., засобами електронного суду, надав додаткові пояснення по справі в яких зазначив, що позичальником ОСОБА_1 під час укладення договору про надання грошових коштів у позику № 7654640425 від 01.04.2025 р. пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку (цей спосіб ідентифікації прописаний у п. 2.17. Договору).
Під час ідентифікації Позичальника - ОСОБА_1 - з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи, зокрема отримано інформацію відносно прізвища, ім`я та по батькові, зареєстрованої адреси місця проживання, а саме: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).
При реєстрації та входу в особистий кабінет позичальника при укладенні договору № 7654640425, Відповідачем було використано фінансовий номер телефону НОМЕР_2 та адресу електронної пошти - ІНФОРМАЦІЯ_2 
Саме на цей номер телефону - НОМЕР_2 - був відправлений та доставлений одноразовий ідентифікатор (4620), яким був підписаний договір про надання грошових коштів у позику № 7654640425 від 01.04.2025 р.
Таким чином, ОСОБА_1 підписано договір про надання грошових коштів у позику № 7654640425 від 01.04.2025 р. одноразовим ідентифікатором (4620), надісланим смс-повідомленням на належний відповідачу фінансовий номер (НОМЕР_2), використання якого дозволено ст. 207 Цивільного кодексу України та ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 5 700,00 грн., а отже акцептовано умови Договору.
Договір про надання грошових коштів у позику № 7654640425 від 01.04.2025 р. укладений у повній відповідності з чинним законодавством, зокрема зі ст. 207 Цивільного кодексу України та Законом України «Про електронну комерцію».
Враховуючи вищевикладене, на підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, сторона Позивача вважає недостатніми заперечення Відповідача щодо укладення з ним договору про надання грошових коштів у позику № 7654640425 від 01.04.2025 року, оскільки вони обґрунтовані лише недодержанням на думку ОСОБА_1 форми укладення такого договору (що є невірним) та суб`єктивним повідомленням відсутності факту такого укладання.
21.07.2026 відповідач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі. Повідомив суд, що частково погоджується з позовними вимогами в частині тіла кредиту та відсотків, категорично не погоджується в частині стягнення штрафу у сумі 11400,00 грн та витрат на правову допомогу, тому що вважає їх значно завищеними.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові вказав, що просить проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами погоджується частково в частині тіла кредиту та відсотків, категорично не погоджується в частині стягнення штрафу у сумі 11400,00 грн. та витрат на правову допомогу, тому що вважає їх значно завищеними.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суддя дійшов до наступного висновку.
Письмовими матеріалами справи наявними в системі "Електронний суд" встановлено що 01 квітня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІННОВА ФІНАНС" і фізичною особою - ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 7654640425 .
На умовах, встановлених договором, ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі: 5 700 грн. 00 коп. шляхом перерахунку на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( НОМЕР_3 ) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п.п. 4.1.-4.2. та п. 4.4. цього Договору, його додатків.
Основні умови Договору щодо надання коштів у позику:
п. 2.4. Тип кредиту - кредит.;
п. 2.7. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.;
п. 2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів;
п. 3.2. Дати надання кредиту: 01.04.2025 року або наступний за ним
календарний день;
п. 2.6. Тип процентної ставки - фіксована.;
п. 2.6.1. Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору;
0,87% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи зі 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше);
п. 2.2. Товариство надає Позичальнику кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором;
п. 2.6.2. Знижена процентна ставка 0,70% в день та застосовується відповідно до наступних умов.
Якщо Позичальник 16.04.2025, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, позичальник, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
У випадку невиконання Позичальником умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Позичальника здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших позичальників, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Позичальник розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Позичальник погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Позичальником права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Позичальника, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.
Відповідно до реквізитів Договору № 7654640425 від 01 квітня 2025 відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «4620».
На підтвердження укладання договору Позики між Кредитодавцем та Позичальником у додатку до позовної заяви позивач додає доказ підтвердження направлення одноразового ідентифікатора для підпису договору позики № 7654640425 та паспорту споживчого кредиту на фінансовий номер телефону Позичальника - НОМЕР_2 , або на електронну пошту Позичальника - ІНФОРМАЦІЯ_4. Зазначені одноразові ідентифікатори вказані також у Договорі позики та паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами.
Перерахування Позичальнику кредитних коштів у розмірі 5 700,00,грн.00 коп., в рамках виконання умов Договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної Відповідачем під час укладання Договору, що підтверджується Квитанцією про перерахування коштів, а також Довідкою про успішність здійснення перерахування коштів, як операції з використанням платіжного сервісу «EasyPay», із зазначенням найменування отримувача кредитних коштів, виданою ТОВ ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» .
Квитанція «EasyPay» до платіжної інструкції № №20179-1354-204138310 (ID платежу: 1583582921) про перерахування коштів від 01.04.2025 р., долучена Позивачем, є достовірним доказом, оскільки містить усі необхідні реквізити, а саме: номер, дату здійснення операції, суму видачі коштів, призначення платежу із зазначенням фінансового номеру Позичальника та скороченого рахунку отримувача, - і не може не враховуватись до уваги судом. Додатково інформація про картковий рахунок, дату та час перерахування коштів міститься у Розділі 11
Договору. 
Таким чином, ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (ТОВ «ІННОВА НОВА») свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання не виконує, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 23397,93 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5700,00 грн, заборгованості за процентами у розмірі 6297,93 грн., неустойки у розмірі 11400,00 грн.
Крім того, суддею встановлено, що 19 червня 2026 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на недоведеність факту укладення між сторонами договору про надання грошових коштів у позику № 7654640425 від 01 квітня 2025 року, недотримання вимог законодавства щодо форми електронного правочину, відсутність належних доказів ідентифікації відповідача під час укладення договору, а також відсутність доказів перерахування кредитних коштів саме на належний йому банківський рахунок.
Крім того, відповідач зазначав, що роздруківки електронного листування та копія електронного договору без кваліфікованого електронного підпису не можуть вважатися належними та допустимими доказами укладення договору, оскільки не відповідають вимогам Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну комерцію». Також представник відповідача заперечував проти стягнення неустойки, посилаючись на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, та вказував на необґрунтованість заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
07 липня 2026 року представником позивача подано письмові пояснення, у яких зазначено, що під час укладення спірного договору відповідач пройшов ідентифікацію із використанням системи BankID Національного банку України, що передбачено умовами договору. Позивач зазначив, що під час проходження такої процедури було отримано персональні дані відповідача, у тому числі його прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу реєстрації, фінансовий номер телефону та адресу електронної пошти.
Позивач також вказав, що саме на фінансовий номер телефону відповідача було направлено одноразовий ідентифікатор (SMS-код 4620), яким відповідач підписав договір про надання грошових коштів у позику № 7654640425 від 01 квітня 2025 року, що відповідає вимогам статті 207 ЦК України та статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». На підтвердження своїх доводів позивач також послався на факт зарахування кредитних коштів на банківську картку, емітовану на ім`я відповідача.
З відповіді АТ «Універсал банк» № БТ/Е-23275 від 03.06.2026 вбачається, що Банком емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) банківську картку № НОМЕР_4 . 01.04.2025 на платіжну картку № НОМЕР_4 було зараховано платіж у сумі 5700,00 грн через систему інтернет-еквайрингу EasyPay від 01.04.2025 о 20:48:31 год. (призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс». Поповнення картки MasterCard НОМЕР_3 , НОМЕР_2 ).
Оцінюючи наведені сторонами доводи, суддя виходить із такого.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до статей 76, 77, 81 та 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, а суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням на підставі їх належності, допустимості, достовірності та достатності у сукупності.
Заперечення відповідача щодо відсутності належних доказів укладення електронного договору суд вважає необґрунтованими.
Матеріалами справи підтверджується, що укладення договору відбулося із застосуванням передбаченої договором процедури електронної ідентифікації через систему BankID Національного банку України, використанням особистого кабінету позичальника, фінансового номера телефону та одноразового ідентифікатора, який був направлений на номер телефону, зазначений відповідачем під час реєстрації.
Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір може бути підписаний одноразовим ідентифікатором, який є різновидом електронного підпису та має однакову юридичну силу з власноручним підписом у випадках, визначених законом.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, який зазначив, що договір, укладений шляхом використання одноразового ідентифікатора (SMS-коду), є належною письмовою формою правочину, а відсутність кваліфікованого електронного підпису не свідчить про його неукладеність, якщо сторони погодили відповідний спосіб підписання та кредитодавцем доведено дотримання процедури електронної ідентифікації.
Також суд враховує, що на виконання ухвали суду АТ «Універсал Банк» надало інформацію, з якої вбачається, що банківська картка, на яку були перераховані кредитні кошти, емітована саме на ім`я відповідача. Отже, матеріали справи підтверджують не лише факт укладення електронного договору, а й фактичне отримання відповідачем кредитних коштів.
При цьому відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про неправомірне використання його персональних даних, фінансового номера телефону чи банківської картки третіми особами, компрометацію особистого кабінету або інші обставини, які б ставили під сумнів факт укладення ним спірного договору.
Разом із тим суд бере до уваги, що 21 липня 2026 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій повідомив, що частково визнає позовні вимоги, а саме погоджується із вимогами про стягнення заборгованості за основною сумою кредиту та процентами за користування кредитом, водночас категорично заперечує проти стягнення неустойки у розмірі 11 400,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи їх безпідставними та явно завищеними.
Зазначена процесуальна позиція відповідача узгоджується із його доводами, викладеними у відзиві, щодо неправомірності стягнення неустойки в умовах дії воєнного стану, однак водночас свідчить про відсутність спору між сторонами щодо існування основного грошового зобов`язання та заборгованості за тілом кредиту і процентами.
За таких обставин суддя приходить до висновку, що доводи відповідача про неукладеність договору та недоведеність факту отримання ним кредитних коштів не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються наявними у справі доказами у їх сукупності.
Водночас заперечення відповідача щодо стягнення неустойки є обґрунтованими, оскільки на спірні правовідносини поширюється дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яким на період дії воєнного стану встановлено звільнення позичальників від обов`язку сплачувати неустойку за прострочення виконання грошових зобов`язань за договорами кредиту (позики). Щодо питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, воно вирішується судом окремо відповідно до вимог статей 133, 137 та 141 ЦПК України з урахуванням поданих сторонами доказів, критеріїв реальності, необхідності та розумності таких витрат.
Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 208 ЦПК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Відповідно до ст.1047 договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Крім того відповідно до абзацу 2 ч.2 ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином судом встановлено, що укладений між сторонами Договір № 7654640425 від 01.04.2025 відповідає формі, передбаченій ст.207,208,639,1047,1055 ЦК України.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» відповідно до кредитного договору надало відповідачу кредит, однак кошти не повернуті, тому заборгованість, яка виникла за невиконання кредитного договору, необхідно стягнути з відповідачка на користь позивача.
Таким чином позовні вимоги ТОВ «ІННОВА НОВА» про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення заборгованості за основним боргом та процентами є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення неустойки, суддя виходить з такого.
17 березня 2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 р., яким, зокрема, було внесено зміни дорозділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу Українита доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань.
Так, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи зазначене вище, вимога позивача про стягнення 11400,00 грн. неустойки задоволенню не підлягає.
Разом з тим, відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суддя знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного суддя вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесенні судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1365,21 грн. (11997,93 грн. / 23397,93 * 2 662,40 грн.), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги № 06-05/2025 від 06.05.2025 року. Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Ордер на надання правничої допомоги.
Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, суддя вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі.
Проте, враховуючи неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу, складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ст.ст.11,509,526,611,625,1048-1050,1054 ЦК України, суд, 

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № 7654640425 від 01 квітня 2025 року у розмірі 11997,93 грн. (одинадцять тисяч де`ятсот дев`яносто сім гривень 93 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1365,21 грн. (одна тисяча триста шістдесят п`ять гривень 21 копійка).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Копію рішення направити позивачеві, представнику позивача, представнику відповідача засобами Електронного суду у порядку ч.7 ст.14 та ч.5 ст.272 ЦПК України, відповідачу засобами поштового зв`язку.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.
На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін:
ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова», ЄДРПОУ: 41084239, місце знаходження: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, будинок 10, електронна пошта: support@finsfera.ua, тел. +380665085439.
ПРЕДСТАВНИК ПОЗИВАЧА: Андрущенко Михайло Валерійович, РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: 01033, м. Київ вул. Жилянська, буд. 68, офіс 317. Адреса для листування: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, будинок 10.
ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий 22.12.2015 Первомайським РС ГУМС України в Харківській області, зареєстроване місце проживання як ВПО за адресою: АДРЕСА_1 з 30.01.2025.

Суддя:	  	С.  Л.  Кузьменко