ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/9824/26 	Головуючий у 1-й інстанції Багрій Т.Я. 	
Провадження № 33/817/388/26 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2026 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Нюні О.І. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2026 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 665 грн. 60 коп.

Згідно постанови ОСОБА_1 28 квітня 2026 року о 02 год. 00 хв. в м.Тернопіль, по вул.Генерала М.Тарнавського, 18, керував транспортним засобом марки Hyundai IONIQ, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість шкіри обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Нюня О.І. просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2026 року - скасувати, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:
працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту керування й відповідно порушення ОСОБА_1 ПДР України, які могли б бути підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 згідно з ст.35 ЗУ «Про національну поліцію»;
ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння;
працівники поліції не пред`явили ОСОБА_1 свої службові посвідчення;
працівники поліції не озвучили ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння;
працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки відповідно до ст.286 КупАП та ст.63 Конституції України;
працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом;
у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння;
огляд на стан сп`яніння не проводився в присутності двох свідків;
у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено всіх доказів наявних у матеріалах справи;
працівники поліції не надали ОСОБА_1 ні дозвіл до застосування алкотестера Drager, ні сертифікату відповідності на пристрій, ні свідоцтва про повірку робочого засобу;
працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;
відеозаписи наявні у матеріалах справи не є належними та допустимими доказами, так як в них відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом;
у працівників поліції відсутні повноваження оглядати багажник транспортного засобу; 
працівник поліції на відстані 10 см світив ОСОБА_1 в очі службовим ліхтарем;
працівниками поліції не долучено до матеріалів справи акт огляду на стан сп`яніння;
рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення;
відеозаписи наявні у матеріалах справи не є належними та допустимими доказами, так як відеозаписи не велися безперервно;
ОСОБА_1 звернувся у КНП “ТОМЦСНЗ” ТОР тієї ж ночі та здав аналіз сечі на вміст наркотичних речовин і о 04:40 год отримав результат токсикологічного дослідження №274 згідно якого в сечі наркотичних речовин не виявлено;
протокол про адміністративне правопорушення складено із порушенням ст.256 КУпАП;
сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника - адвоката Нюні О.І., які підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити її з викладених у ній підстав та скасувати постанову, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 651730 від 28 квітня 2026 року; відеозаписах, що містяться на оптичному носію інформації – диску DVD-R; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 28 квітня 2026 року; рапорті поліцейського взводу 2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП сержанта поліції Собко А. від 28 квітня 2026 року.
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних даних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в оскарженій постанові по цій справі не вбачається.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.
Твердження апелянта про те, що працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту керування й відповідно порушення ОСОБА_1 ПДР України, які могли б бути підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 згідно з ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», а також те, що відеозаписи наявні у матеріалах справи не є належними та допустимими доказами, так як на ньому відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставні, так як спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 651730 від 28 квітня 2026 року, який узгоджується з відеозаписами із реєстратора службового автомобіля, а також відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечує факту свого керування транспортним засобом.
Так, із відеозапису нагрудної камери працівників поліції вбачається, що після зупинки транспортного засобу марки Hyundai IONIQ, номерний знак НОМЕР_1 , за кермом даного транспортного засобу перебував саме ОСОБА_1 .
Також, даними відеозапису із нагрудних камер працівників поліції (файл part_00000_export-61rn3.mp4 з 02:02:40 год) зафіксовано розмову працівника поліції із ОСОБА_1 з приводу того, що він керував транспортним засобом в період дії комендантської години, на що останній не висловлює жодних заперечень з приводу факту керування ним транспортним засобом та порушення комендантської години. Також, ОСОБА_1 , на запитання працівників поліції “Ви що таксуєте?”, повідомив, що він “катається” (файл part_00000_export-61rn3.mp4 з 02:03:50 год). 
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги твердження апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, а також те, що працівники поліції не озвучили ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, оскільки відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. З наявних у справі відеозаписів видно, що працівник поліції оголошував ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, які стали причиною направлення на відповідний огляд (файл part_00000_export-61rn3.mp4 з 02:15:20 год).
Окрім цього, ознаки наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість шкіри обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло), які були визначені поліцейським підставою для направлення на огляд на стан сп`яніння зафіксовані в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 28 квітня 2026 року.
Твердження апелянта про те, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки вчинення правопорушення в оскарженій постанові суд обґрунтував сукупністю інших доказів, в тому числі об`єктивними даними долученого до протоколу відеозапису.
Безпідставними є твердження апелянта про те, що працівники поліції не надали ОСОБА_1 документального підтвердження щодо застосування алкотестера Drager, сертифікату відповідності на цей пристрій та свідоцтва про його повірку, так як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 28 квітня 2026 року о 02 год. 00 хв. в м.Тернопіль, по вул.Генерала М.Тарнавського, 18, керував транспортним засобом марки Hyundai IONIQ, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного, а не алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Як вбачається із матеріалів справи, факт виявлення у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, вимога поліцейського пройти відповідний огляд у встановленому порядку та відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння фіксувалася поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а тому доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду через те, що огляд на стан сп`яніння не проводився в присутності двох свідків, не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, висновки якої ґрунтуються на вимогах закону (ч.2 ст. 266 КУпАП в редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021р.).
Твердження захисника про те, що працівники поліції,не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відповідають дійсності, так як із відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що він від керування транспортним засобом відсторонений (файл part_00000_export-61rn3.mp4 з 02:33:50 год). Крім того, навіть у випадку незастосування працівниками поліції заходів забезпечення провадження в ході оформлення матеріалів у справах про адміністративні правопорушення не спростовує факту вчинення правопорушення.
Доводи апелянта про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки спростовуються наявними у справі доказами. Зокрема даними відеозапису (файл part_00000_export-61rn3.mp4 з 02:33:13 год) зафіксовано як працівником поліції, відповідно до вимог закону, було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП. Окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 651730 від 28 квітня 2026 року ОСОБА_1 було роз`яснено його права, що підтверджується його підписом. Вищевказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень.
Не відповідають дійсності доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не пред`явили ОСОБА_1 свої службові посвідчення, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції (файл part_00000_export-61rn3.mp4 з 02:18:20 год) працівники поліції як представилися, так і пред`явили ОСОБА_1 для ознайомлення свої службові посвідчення. 
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, не ґрунтуються на наявних у справі доказах оскільки, як вбачається із відеозапису, долученого до матеріалів справи (файл part_00000_export-61rn3.mp4 з 02:12:25 год по 02:33:10 год), під час розмови з ОСОБА_1 працівник поліції зазначив, що у водія вбачаються ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість шкіри обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло та неодноразово, пропонував йому пройти огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі, на що ОСОБА_1 таку пропозицію працівника поліції ігнорував. Така поведінка водія була правильно розцінена працівниками поліції, як не бажання проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі.
Доводи апеляційної скарги про скасування оскарженої постанови з тих підстав, що працівники поліції не забезпечили проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу є безпідставними, оскільки відповідно до змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України за №1452/735 від 09.11.2015 року, водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, підлягають огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу обов`язкове. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеофіксація із нагрудних камер працівників поліції не велася безперервно, не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 , оскільки ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявним у справі відеозаписом зафіксовано безперервно. Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, не спростовує факту вчинення ним правопорушення.
Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. 
Виходячи з вищевказаної норми права, посилання апелянта, що протокол складено всупереч ст. 256 КУпАП є безпідставними, оскільки зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 28 квітня 2026 року серії ЕПР1 № 651730 відносно ОСОБА_1 наведеним вимогам закону повністю відповідає. 
Доводи про відсутність у матеріалах справи акта огляду на стан сп`яніння є безпідставними, оскільки такий акт складається у разі проведення відповідного огляду. Натомість з матеріалів справи вбачається, що особа від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, у зв`язку з чим об`єктивно відсутні підстави для складання акта огляду. За таких обставин відсутність акта огляду сама по собі не свідчить про недоведеність події адміністративного правопорушення та не є підставою для закриття провадження у справі. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 сам пройшов огляд, який засвідчив, що останній не перебуває в стані сп`яніння не можуть бути взяті до уваги у зв`язку з наступним.
Так, згідно п. 9 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Тобто, ОСОБА_2 повинен був пройти медичний огляд у присутності поліцейського протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. 
У відповідності з п.22 Розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вказані докази, зокрема: виписка із медичної карти амбулаторного хворого №48 від 28 квітня 2026 року та результат токсикологічного дослідження №274 від 28 квітня 2026 року не виключають винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння.
Допитані в ході апеляційного розгляду свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично підтвердили, що ОСОБА_1 відмовився їхати з працівниками поліції в медичний заклад для у встановленому порядку проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Показання цих свідків про те, що ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння лише на місці зупинки не спростовують наявності в його діях порушення вимог п.2.5. ПДР і складу правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки водій повинен пройти огляд на стан сп`яніння саме в установленому законодавством порядку, а не як йому буде зручніше. 
Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за викладеними в апеляційній скарзі доводами не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Нюні О.І. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2026 року відносно ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя